10 ADLERZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA FOMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. il i. 



lossnat, ty det låg på cellens botten. Flera timmar efteråt visade spindeln inga 

 lifstecken. 



2. 22 /t sågs en unguicularis på ett sandfält med sparsam växtlighet bära en 

 thomisid baklänges till en liten grästufva, där spindeln gömdes mellan stråen. Helt 

 nära därinvid utsåg stekeln därefter plats till att gräfva håla. Han visade sig vara 

 en energisk gräfvare, som nästan oafbrutet arbetade, till dess hålan var färdig. Han 

 måste därvid också aflägsna några hinderliga växtrötter, hvilka afbetos med våldsam 

 ansträngning uppe vid gångens tak, hvarvid stekeln måste vrida sig så, att han höll 

 ryggen nedåt. Sedan hålan efter bortåt en halftimmes gräfning blifvit färdig, hämtades 

 spindeln, som vid ett ben släpades baklänges fram till ingången, där stekeln först 

 själf trädde in sin bakkropp, hvarefter han, såsom den under n:o 1 omtalade, vände 

 spindeln, till dess han kunde gripa den vid abdomens spets och på detta sätt draga 

 ner den. Efter några minuters dröjsmål kom stekeln åter till synes nära ingången, 

 under det han ref ned sanden med framben och käkar och eftertryckligt packade den 

 med abdomens spets, som därvid gjorde så hastiga slag, att stekelns hela kropp 

 syntes vibrera. 



Så småningom kom han ut ur öppningen, öfver hvilken jag nu hvälft en vid- 

 halsad flaska, och fortsatte, utan att låta störa sig häraf, stängningsarbetet, alltjämt 

 krafsande fram sand och packande den med vibrerande slag af abdomens spets, till 

 dess äfven hålans mynning blifvit fylld. Stekeln fångades och hålan undersöktes. 

 Den gick snedt nedåt ungefär 2 cm. och ändades med en liten kammare, belägen på 

 1 cm. djup under jordytan. I kammaren låg spindeln orörlig, med ryggen uppåt. 

 Stekelns ägg befanns vara fästadt med sin ena ända på abdomens undersida, nära 

 basen och något på sidan om midtlinjen, medan den fria ändan var riktad rakt bakåt. 

 Då spindeln burits en stund i en flaska, hade ägget lossnat, och såväl häraf som af 

 hvad som nämnts om ägget under n:o 1 framgår, att detta är ovanligt löst fästadt. 

 Ännu mer än 6 timmar därefter visade spindeln inga lifstecken. Sättet att placera 

 ägget på abdomens buksida på spindlarna tycks endast förekomma, då rofvet utgöres 

 af thomisider. Så har jag regelbundet funnit ägget fästadt hos Agema-aiterna,, som 

 endast samla thomisider. Så fäster också, såsom jag funnit, Pompilus campestris ägget 

 på de thomisider, som han finner i unguicularis-héloma,. Däremot måste det fram- 

 hållas, att Pseudctgenia albifrons, som jag funnit proviantera sina celler med thomi- 

 sider af släktet Philodromus, fäster ägget på abdomens ryggsida, nära dess bas. 



3. 1/ 8 sågs en unguicularis gräfva sin håla på en bar sandfläck på ett föröfrigt 

 glest bevuxet sandfält. Arbetet fortgick med flera afbrott, under hvilka stekeln kom 

 ut och gick ett slag kring ingången för att sedan åter gripa verket an. En gång 

 besökte han också sin omkring 1 m. från platsen på ett blad gömda spindel, en 

 thomisid. Stekeln bortskrämdes för en kortare stund däraf att jag undersökte en på 

 (i cm. afstånd från gräfningsplatsen belägen håla, i hvilken just en Pompilus cam- 

 pestris (n:o 2) gräft sig ner för att anbringa sitt parasitägg. Sedan hålan blifvit full- 

 bordad, hämtades spindeln, som bars vid en af bakhöfterna, medan stekeln gick bak- 

 länges. Den insläpades på vanligt sätt, i det stekeln grep tag i abdomens spets och 

 drog ned spindeln med ryggen uppåtvänd. Då hålan stängdes, skrapade stekeln med 



