12 ADLERZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPII.IDAE OCH SPHEGIDAE. III. 



af stånd. Den bars på vanligt sätt baklänges vid en af bakhöfterna, med hufvudet 

 uppåt, men stekeln hade tagit miste om vägen, ty han skyndade utför den sluttande 

 sandmarken Va m. på sidan om sin håla och började ana oråd först då han kommit 

 nära 1 m. förbi den. Här lade han spindeln ifrån sig och sökte länge med hoppande 

 flyktslag efter hålan. Då han ändtligen funnit den, hade han svårt för att återfinna 

 spindeln, som han brådskande lagt ifrån sig utan att på synbart sätt inprägla dess 

 plats i minnet. Då spindeln blifvit funnen, bar han den närmare, men lade den ett 

 par gånger ifrån sig för att förvissa sig om rätta riktningen. Slutligen drog han in 

 den och stängde på vanligt sätt genom att krafsa ner sand och packa den med 

 abdomens spets. Då han härvid skulle fångas, blef han skrämd, men återkom snart 

 och gick med abdomen före, baklänges in i gången för att fortsätta packningen. Han 

 infångades nu, men innan hålan börjat undersökas, visade sig en Pompilus campestris 

 i omedelbar närhet, och åt honom afstods med nöje företrädet till denna undersök- 

 ning, som beskrifvits under Pompilus campestris n:o 3. 



6. 5 /s iakttogs en unguicularis gräfva sin håla på en sandig väg vid kanten af 

 ett hafrefält. Innan han bestämde sig för den punkt, där gräfningen skulle äga rum, 

 sågs äfven han göra samma korta vändningar som n:o 4 och n:o 5. Sin spindel, 

 som vanligt en thomisid, hade han under tiden hängt mellan några grässtrån 4 — 5 

 cm. öfver marken i kanten af hafrefältet. I det inre af detta hafrefält, som var 

 mycket sandigt, hade föröfrigt många steklar af samma art äfvensom deras parasit 

 campestris sitt tillhåll. Där voro de emellertid för mig oåtkomliga. Då nu ifråga- 

 varande stekel hämtade, hembar och nedgräfde sin spindel, gick han till väga på 

 samma sätt som ofvan beskrifna. Likaså befanns hålan vid undersökningen vara af 

 samma grunda beskaffenhet och ägget fästadt såsom förut beskrifvits. Då i det föl- 

 jande unguicularis anträffades med rof eller gräfvande håla, användes dessa tillfällen 

 till anställande af experiment med hans parasit campestris, såsom beskrifvits i de 

 meddelanden, jag nedan lämnat om denna stekel. 



Såsom det för unguicularis karaktäristiska kan sammanfattningsvis sägas, att 

 han vistas på sandiga marker och hemför thomisider som byte. Däremot tycktes han 

 försmå lycosider, ehuru sådana funnos på samma marker och jagades af Priocnemis 

 exaltatus. D:r Alb. Tullgren, som godhetsfullt bestämt samtliga i det följande om- 

 talade spindlar, meddelar mig, att alla de af denna stekel infångade thomisiderna äro 

 arter af släktet Xysticus. Hans vanligaste byten voro ännu ej könsmogna individer 

 af Xysticus cristatus C. L. Koch. Mindre ofta anträffades den med Xysticus pini 

 Hahn, och blott få gånger har jag sett den fånga Xysticus erraticus Bl. Unguicu- 

 laris gräfver på någon bar sandfläck en kort gång (2 — 3 cm.) snedt nedåt i en sådan 

 riktning, att cellen vid dess ända ej kommer att ligga djupare än 1 — 2 cm. under 

 sanden. Spindeln indrages alltid vid spetsen af bakkroppen och med ryggen uppåt, 

 och i samma ställning ligger han i cellen. Agget fästes vid kanten af abdomens 

 undersida, nära basen, med sin fria ända riktad mot dess midt. (Jangen fylles med 

 sand, som särdeles omsorgsfullt packas med abdomens spets. 



Efter många misslyckade försök lyckades det mig slutligen att bringa några 

 unguicular is-ägg till kläckning. Embryonaltiden varade i dessa fall 4 — 6 dagar. En 



