KUNG]-. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 45. NIO 12. 15 



denna i hans flaska med buksidan uppåt, så att ägget kunde ses. Detta var med 

 sin ena ända fästadt vid buksidans kant, framom midten, medan den fria ändan af 

 ägget var riktad mot och nådde till abdomens midtlinje. Helt snart riktades stekelns 

 uppmärksamhet på spindeln, hvilken han berörde på alla sidor med sina antenner. 

 Därvid uppdagade han stekelägget, h vilket han genast började förtära inför mina 

 ögon. Däremot tycktes han ej sedan visa någon lust att själf lägga dit något ägg 

 i stället, hvilket ju var att vänta, att han under ostörda förhållanden skulle ha gjort. 

 I tanke att han villigare skulle fullfölja sina planer, om ljuset af stängdes, gräfdes en 

 liten grop i marken, i hvilken flaskan nedlades, öfvertäckt med sand. Då flaskan 

 efter 3 U timme åter togs fram, befanns ett litet ägg fästadt på samma plats, där det 

 förtärda suttit, men djupare inborradt, så att det stod mera ut, dock med stark 

 lutning inåt abdomens midt. 



Då det låg nära tillhands att antaga, att spindeln blifvit nedgräfd af just samma 

 pompilid, som ofvan omtalats sysselsatt med att på 6 cm. afstånd gräfva sig en ny 

 håla, fortsattes iakttagelsen af denne, som under tiden blifvit bortskrämd för en kor- 

 tare stund, men snart återkom. Sedan han fullbordat sin håla, hämtade han sin i 

 närheten förvarade spindel, som också var en thomisid, nedbar den och stängde, 

 hvarefter han infångades. Denna fångst var af synnerligt intresse, ty det befanns 

 vara en af dessa sällsynta pompilider, som ha blott 2 kubitalceller, ehuru i öfrigt 

 öfverensstämmande med unguicularis (se Pompilus unguicularis n:o 4). Då hans 

 spindel framgräfdes, befanns den, liksom den förutnämnda thomisiden, ligga med 

 ryggen uppåt och med stekelns ägg fästadt på samma sätt som ofvan beskrifvits. 

 Det var sålunda mycket sannolikt, att det var samma pompilid, eller åtminstone en 

 annan af samma art, som nedgräft den spindel, på hvilken campestris fastade sitt 

 parasitägg. 



3. 3 /s hade jag iakttagit en Pompilus unguicularis (n:o 5) gräfva sin håla, inbära 

 sin thomisid och åter stänga hålan på vanligt sätt. Stekeln hade just infångats, då 

 en Pompilus campestris närmade sig, uppdagade den nyss igenmyllade hålan och genast 

 började gräfva bort sanden ur dess mynning. På helt kort stund hade han trängt 

 ner och stannade nere i 5 minuter för att åter visa sig i gångens öfre del, rifvande 

 ned sanden med frambenen och packande den med abdomens spets. Medan han ännu 

 var nere i kammaren, hade en liten vidhalsad flaska hvälfts öfver ingången, och 

 stekeln fullbordade, utan att låta störa sig af denna, stängningen, till dess ingången 

 var alldeles dold. Han flög nu upp i flaskan, som tillslöts. Hålan undersöktes. Den 

 gick snedt nedåt nära 2 cm. och ändades med en knappt mer än 1 cm. under mark- 

 ytan belägen kammare, i hvilken spindeln låg i samma ställning, i hvilken han insläpats, 

 d. v. s. med ryggen uppåt och hufvudet vändt mot ingången. Något litet tycktes 

 han dock ha blifvit rubbad, ty innan jag ännu berört honom, kunde med lupen ena 

 ändan af ett stekelägg skymtas under kanten af abdomen, som på denna sida var 

 något upplyftad. Antagligen hade detta skett, då campestris trängt hufvudet under 

 spindelns abdomen för att förtära unguicularis-ägget. Det af campestris i stället lagda 

 ägget var fästadt nära basen af abdomens buksida, vid dess ena kant, och den fria 



