KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 45. N:0 12. 17 



Ii varefter en bomullspropp sköts in bakom honom och så långt in i röret, att för 

 stekeln blott återstod ett rum motsvarande hans egen längd. I denna lilla examina- 

 tionskammare var det nu lätt att betrakta stekeln med starkt förstorande lup. Visser- 

 ligen voro vingarna hopslutna, men i viss belysning kunde dock den för campestris 

 utmärkande 3-kantiga formen på yttersta kubitalcellen ses. 



En af de nyfångade campestris hade, redan innan denna okulära besiktning 

 företogs, fått tillfälle att på annat sätt röja sin art. Han erbjöds nämligen att gräfva 

 sig in i den nyssnämnda unguicularis-hälan, sedan dess ägare tillslutit den. Därtill 

 befanns han mycket villig, och hans tillvägagående var alldeles detsamma som hos 

 ofvan omtalade campestris-individer. Först sex timmar därefter undersöktes denna 

 hala, då thomisiden visade sig bära ett litet campestris-'ågg i vanlig ställning i stället 

 för det större unguicularis-ägget. Campestris-ägget kläcktes efter 3 dagar, och som 

 vanligt hade larvens hufvud uppstått i den fastade ändan, så att larven satt kvar i 

 samma ställning som ägget, sugande i det af stekeln borrade hålet i spindelns hud. 

 18 /s hade larven förtärt hela spindeln utom chelicererna och det längsta benparet. 

 Samma dag började han spinna fina trådar vid glasrörets väggar och de bomullsproppar, 

 som bildade gaflarna i hans cell. Efter 2 dagar var kokongen färdig. Den var som 

 vanligt hos pompilider långsträckt päronformig, fästad med den smalare ändan. Fär- 

 gen var mörkt brun med ett ljusare band om midten, orsakadt af en tätare anhopning 

 af kokongens stödtrådar. 



6. Samma dag, på kvällen, sågs den under Pompilus unguicularis n:o 6 omtalade 

 stekeln gräfva ner sin spindel och stänga sin håla. Denna spindel framgräfdes och 

 hemfördes, utan att ägget rubbades. Han inlades där i en af de flaskor, där campestris 

 förvarades. Så snart denna senare fick se spindeln, trefvade han på honom med sina 

 antenner, märkte ägget, grep det genast med käkarna, lossade det med ett ryck och 

 förtärde det sedan helt och hållet, medan jag med lupen betraktade honom. Flaskan 

 ställdes sedan en stund i mörker. Då den togs fram, befanns det, att spindeln, som 

 förut legat på ryggen, nu blifvit vänd af stekeln, så att den intog samma ställning 

 som i cellerna, d. v. s. med ryggen uppåt. På undersidan hade campestris anbragt 

 sitt lilla ägg, och förmodligen var det för att få spindeln i lämplig ställning för ägglägg- 

 ningen som han vändt honom. Ägget var emellertid mycket löst fästadt, ty när 

 spindeln lyftades upp, befanns äggets adhesion till glaset vara så stark, att ägget 

 stannade fastklibbadt vid bottnen. I samband härmed kan nämnas, att unguicularis 

 gör sin kammare till formen sådan, att, då spindeln ligger däri, ett litet mellanrum 

 uppstår mellan bottnen och undersidan af spindelns abdomen. Det är thomisidens åt 

 sidorna utspärrade ben, som bilda stödet, och därigenom förhindras, att det nylagda 

 och ännu klibbiga ägget kommer i beröring med sanden, oaktadt det är anbragt på 

 abdomens undersida. 



7. Till en af de andra campestris gafs en af de 8 /s uppgräfda thomisiderna, på 

 hvilka campestrisäggen redan skrumpnat. Stekeln lösgjorde genast ägget och förtärde 

 det. Däremot var antagligen spindeln ej tillräckligt färsk för hans anspråk, ty ännu 

 flera timmar därefter hade han ej lagt något ägg på den. 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 45. N:o 12. 3 



