KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 45. "N:0 12. 19 



För att emellertid med säkerhet förvissa mig om arten af de steklar, som jag 

 höll på att iakttaga, infångade jag unguicularis, då den hvarje ögonblick kunde väntas 

 bege sig bort. Ännu en lång stund därefter satt campestris kvar på sitt gömställe 

 under bladet. Han satt ej på utkik, ty bladet och några grässtrån skymde för honom 

 utsikten åt det håll, där hålan var belägen, och han vände icke ens hufvudet åt 

 detta håll. Det tycks af detta fall framgå, att stekeln hade en uppfattning af tid. 

 Jag hade redan börjat frukta, att han glömt bort hela saken, då han plötsligt satte 

 sig i rörelse och, tydligt målmedveten, styrde kosan bort mot hålan, liksom hade 

 han haft en förnimmelse af att den förflutna tiden varit tillräcklig för unguicularis 

 att afsluta sitt arbete och bege sig bort. 



Efter kort trefvande på sanden med antennerna gräfde sig nu campestris raskt 

 ner i den nyss tillstängda hålan, i hvilken han dröjde 2 — 3 minuter, hvarefter han 

 åter visade framdelen af sin kropp i gången, krafsande ned sand med frambenen, 

 omväxlande med att han packade den med abdomen, såsom man kunde se af f ram- 

 kroppens skakande rörelser. En fångstflaska sattes öfver ingången, men oberörd häraf 

 fortsatte stekeln sitt arbete, till dess gången var fylld, då han flög upp i flaskan och 

 fångades. 



Nu gjordes ett försök att öfver ingången hvälfva flaskan med den andra, förut 

 infångade campestris. Vare sig att denna märkte, att en individ af hans egen art 

 nyss stängt denna håla, hvilket ej förefaller osannolikt, eller att han just då var 

 ohågad att lägga något ägg, hvilket ej förefaller troligt, då han nyligen blifvit in- 

 fångad under sökande efter tillfälle därtill, nog af, han visade alls ingen benägenhet 

 att befatta sig med denna håla. 



Spindeln framgräfdes. Det var som vanligt en thomisid, som bar det lilla 

 campestris-Ågget på den plats, där unguicularis -ägget haft sitt fäste. Ägget förolycka- 

 des under transporten. 



10. På samma sandmark som närmast föregående sågos 10 /s på en fläck af 

 omkring x / 2 kvm. storlek samtidigt icke mindre än tre campestris och en unguicularis, 

 den senare sysselsatt med gräfning. Då någon campestris närmade sig den gräfvande, 

 bortjagades han genast. Unguicularis af slutade sin gräfning, hämtade och bar in sin 

 thomisid samt stängde hålan. Under tiden hade en af de tre campestris på en annan 

 punkt af sandfläcken upptäckt någon tillsluten unguicularis-\\k\du, i hvilken han började 

 gräfva sig in. Detta uppdagades emellertid af de båda andra, som visade ett så 

 närgånget intresse, att en häftig sammandrabbning blef följden. Nu sökte än den 

 ena, än den andra fortsätta att gräfva på den omstridda punkten, men hindrades 

 ständigt af de andra. Till följd af denna afundsjuka kom sålunda fyndet ingen af 

 dem till nytta. De tre rivalerna började tröttna på stridigheterna och spredo sig, 

 hvarvid en af dem infångades i en flaska och användes till under n:o 11 omtalade 

 försök. Af de båda andra återkom efter omkring 20 minuter den ena. Att det var 

 en af dem som nyss varit på platsen, märktes därpå att han vid ankomsten till 

 sandfläcken tydligt uppsökte den punkt, som varit föremål för tvisten. Där gräfde 

 han sig hastigt ner och visade sig efter 3 minuters förlopp i ingången, som stängdes 

 på vanligt sätt. Därvid infångades stekeln. Den grunda hålan innehöll en thomisid, 



