KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 45. v N:0 12. 37 



ännu efter ytterligare 20 minuters förlopp ingen visat sig, antog jag, att det måtte 

 ha funnits ett tillräckligt verksamhetsfält för båda, och lämnade dem tillsvidare i fred. 

 Vid min återkomst efter 1 Va timma befanns ingången till hälften stängd af sand. 

 Antingen hade således Nysson aflägsnat sig, eller ock hade tumidus varit på ett nytt 

 besök i hemmet. Hålan lämnades tillsvidare orubbad, på det de båda parasiterna 

 skulle få tid att genomföra sina planer. Följande dag, frampå förmiddagen, befanns 

 ingången vara noga stängd med sand. Efter någon väntan sågs tumidus komma 

 hemflygande med en strit. Det var påtagligt, att de båda Nysson föregående dag 

 stängt mycket omsorgsfullt och med en stor mängd sand ett godt stycke innanför 

 ingången, ty tumidus måste mot vanligheten lämna striten kvar i själfva mynningen, 

 medan han gjorde gången klar. Detta tog en tid af 5 minuter, h vilket är en i van- 

 liga fall ej förekommande tidsförlust. Sedan striten nedburits, stannade stekeln inne 

 i 2 minuter, visade sig därefter åter i ingången, ur hvilken han bortskaffade en del 

 sand, krafsade sedan ett tunt lager af sand öfver ingången, som denna gång alldeles 

 doldes, och flög bort. Undersökningen af hålan sparades till nästa dag. Det visade 

 sig då, att under uppskofvet ett åkdon gått fram på denna sällan trafikerade väg, 

 med påföljd att den i mynningen af sin håla öfvernattande tumidus blifvit krossad. 

 Lyckligtvis hade hjulet ej skurit djupare in, än att den öfriga delen af hålan för- 

 blifvit oskadad och kunde undersökas. Utmed hufvudgången träffades 3 celler. Den 

 yttersta innehöll 4 stritar utan något stekelägg och var förmodligen den, med hvil- 

 kens proviantering ägaren sist varit sysselsatt. Antagligen hade den ännu ej blifvit 

 stängd, fastän hjulet sedermera gått fram öfver gången därutanför och pressat ihop 

 den. Längre in träffades en cell, som likaledes innehöll 4 stritar utan något tumidus- 

 ägg, men med Nysson-Ägg under vingarna på en af dem. Helt nära denna senare låg 

 den tredje cellen, innehållande 6 stritar, af hvilka en bar ett Nysson-ägg, medan äfven 

 där tumidus-'ågg saknades. Då gångarna voro sandfyllda, kunde sambandet mellan 

 cellerna ej urskiljas, hvar jämte gräsrötterna i hög grad försvårade undersökningen. 

 Ofvanstående iakttagelsefall äro de enda, som gifvit mig en tydlig inblick i den 

 af Nysson använda parasitiska metoden. Nysson maculatus var dock i denna trakt 

 allmän snart sagdt öfverallt på sandmarkerna, och där man träffade Nysson, kunde 

 man vara tämligen viss om att förr eller senare få se Harpactes tumidus, ehuru den 

 senare sågs mindre ofta. Det var tydligt, att Nysson förekom i ett större individ- 

 antal, kanske 3 — 4 för hvarje Harpactes-bo. Man skulle måhända under sådana för- 

 hållanden känna sig benägen att tro det vara en helt lätt sak att skaffa sig en säker 

 kännedom om Nyssons lefnads vanor, men detta är ingalunda fallet. Att söka följa 

 en Nysson på hans irrfärder, till dess han nått sitt sökta mål, är nästan hopplöst 

 eller åtminstone oändligt tålamodspröfvande och tidspillande, såsom hvar och en väl 

 inser, som af egen erfarenhet känner med Nysson jämförliga parasiters lefnadsvanor. 

 Man får hoppas på att af en lycklig slump anträffa ett Harpactes-bo och bevaka det. 

 Ett sådant är emellertid också rätt svårt att finna, äfven om man ej så sällan ser 

 Harpactes tumidus jagande eller t. o. m. bärande stritar. Om solen plötsligt döljes 

 af ett moln, sätter han sig med sin börda orörlig på marken i hela timmar. Hos 

 dessa, liksom en hel del andra steklar, ser det i sanning ut som om solljuset skulle 



