

KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 45. N;U 12. 61 



införa bytet i cellen, är det uteslutande efter ögonmått som stekeln bedömer, huru- 

 vida ifrågavarande operation är af behofvet påkallad eller ej. Att en tydlig förmåga 

 att döma efter ögonmått likaledes kommer till användning hos Ammophila campestris 

 vid denna stekels val af småstenar att tillsluta hålorna med, har jag på annat ställe 

 omtalat. 1 



Crossocerus anxius Wesm. 



Kohl uppger- om denna art, att den bygger i sand och inbär i sitt bo små 

 flugor, Tachysta arrogans L. ?. I första delen af detta arbete 3 har jag omnämnt, 

 hurusom jag funnit denna art i Medelpad insamla capsiden Plagiognathus chrysanthemi 

 Wolff. Vid förnyade fynd af denna stekel sommaren 1910 i Tuna i Medelpad har 

 jag likaledes sett den insamla capsider, såväl af Plagiognathus som andra släkten. 

 Det är emellertid af intresse att se, huru flera crabroniner omväxlande fånga dipterer 

 och hemipterer. (Jfr Lindenius albildbris och Coelocrabro cinxius) och huru de i sitt 

 val bland den senare gruppen företrädesvis hålla sig till capsidernas familj. 



På fyndplatsen i Tuna voro boen gräfda i en tilltrampad väg och blandade 

 med bon af Lindenius albilabris och Mimesa bicolor, företrädesvis den senare, en 

 kombination i koloniens sammansättning, som jag äfven funnit på Alnö. 



Crossocerus varius Lep. 



Om denna art meddelar Ferton, 4 att han 21 oktober på Corsika funnit ett bo 

 af densamma i lerhaltig sandmark. Den föga djupa gången ledde till 2 celler, af 

 hvilka blott den ena var fullständigt provianterad. Den innehöll stekelns nykläckta 

 larv och som foder 14 dipterer, alla tillhörande samma art, Tachydromia articulata Macq. 



I augusti 1909 träffade jag denna art i parken vid Mem i Östergötland, där 

 den på hårdt tilltrampade gångstigar talrikt och nästan kolonivis gräft sina hålor, 

 hvilkas öppna mynningar omgåfvos af den uppgräfda sanden. Gången gick vanligen 

 först ett litet stycke snedt nedåt och sedan tämligen lodrätt. Cellerna, flera utmed 

 samma hufvudgång, lågo på ett djup af 2.5 — 3 cm. under markens yta. De innehöllo 

 mycket små flugor af olika familjer, äfven myggliknande sådana, ett tiotal i hvarje 

 cell. Stekeln inskränkte sig här ingalunda till en enda art, utan 6 eller 7 olika arter 

 kunde träffas i samma bo. 



Sedermera träffades samma stekel från början af juli 1910 i trakten kring 

 Yattjom i Medelpad, där den bodde dels i hårdtrampade gångstigar, dels i sandiga 

 och soliga barrskogsbryn. Äfven här samlade den mycket små flugor. Agget fästes 

 med ena ändan vid strupen på någon af de större, medan den fria ändan är riktad 



1 1909, -ia. 17»;. 



- 1880, sid. 215. 



:; 1903, sid. 39. 



4 1902, sid. 518. 



