52 ADLERZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDKN INOM FAMILJERNA POMPILIDAB OCH SPHEGIDAE ill. 



utåt och bakåt. Vid hemflykten stannar ej stekeln vid ingången, utan kryper omedel- 

 bart ned, eller riktigare störtar i flykten in i hålan efter att ett ögonblick ha sväfvat 

 däröfver, på samma sätt som andra Crossocerus-arter och äfven Lindenius albilabris 

 gå tillväga. 



Crossocerus Wesmaeli v. d. Lind. 



Om denna art uppger Pissot, att den insamlar små stritar, Typhlocyba rosae. 

 Fjorton däremot har sett 1 den insamla mycket små tipulider. Enligt en annan upp- 

 gift, hvars ursprung jag ej känner (se Svensk insektfauna. afd. Hymenoptera, sid. 

 146), skulle denna art insamla fjädermyggor (Chironomus). En sådan växling i val 

 af byte är icke ovanlig hos de smärre crabroninerna. Oriktig är däremot helt visst 

 den på samma ställe lämnade uppgiften, att arten skulle bygga i murken ved. Alla 

 öfriga arter af undersläktet Crossocerus, om hvilkas lefnadsvanor man har någon känne- 

 dom, bygga sitt bo i marken, vanligen på sandiga ställen. Att så också är fallet 

 med Wesmaeli, har jag ofta haft tillfälle att iakttaga i Medelpad, där denna art bebor 

 sandiga älfnipor. Åtminstone oftast tycks den bo i brant sluttande sandväggar, och 

 jag har sett den med byte af en liten myggliknande fluga, som fasthölls med mellan- 

 benen. Däremot lyckades det mig aldrig finna cellerna, som utan tvifves funnos 

 utmed de gångar, i hvilka steklarna sågos krypa in. Sanden är så lös, att ett grässtrå 

 eller tagelstrå, som användes såsom sond, borrar sig in i den smala gångens vägg 

 och leder på villospår. Det är egendomligt, att fastän jag ända från 2: dra veckan 

 af juni och ännu mot slutet af augusti ofta sett denna stekel på niporna, jag blott 

 en enda gång sett den med byte. Och därtill ej vid boet, utan sittande pä marken 

 för att hvila. Men ständigt sågs den flyga sökande från den ena lilla hålan efter 

 den andra i sandbrinkarna, inträngande i den ena efter den andra, utan att medföra 

 något och vanligen blott för en kort stund. Den brukade snart komma ut igen och 

 fortsätta sitt sökande, sväfvande, såsom en hel del sphegider och framförallt crabro- 

 niner pläga, med pendlande flyktslag framför ingångarna, som den därvid granskade, 

 innan den beslöt sig för att göra ett besök därinne. Jag har sett den förfara på 

 samma sätt vid hålor tillhörande Lindenius albilabris och Crossocerus anxius i en hård t 

 trampad gångstig. Dess beteende liknade i påfallande grad de parasitiska arternas, 

 och hade jag ej själf, visserligen blott en enda gång, såsom of van nämnts, träffat 

 den med byte, skulle jag ej tvekat att misstänka den för parasitiska afsikter. 



Crossocerus palmipes L. 



Redan i ett föregående arbete 1 har jag omnämnt denna art såsom troligen 

 boende i sand och hemförande små flugor som byte. Detta kan jag numera efter 

 ytterligare undersökningar bekräfta, Däremot beror med stor sannolikhet den på 



1 L890, sid. 5, not 1. 

 1 L903. sid. •"•!». not 2. 



