54 ADLKKZ, LKFNADSFÖBHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPfLIDAE OCH SPHEGIDAE. III. 



att det råder ett orsakssammanhang mellan denna vingens ställning och stekelns 

 äggläggning. Men jag fann också, att hvilken som helst af de små af ifrågavarande 

 steklar insamlade diptererna vid en lätt beröring af sidan af thorax med pincett- 

 spetsen plägade spänna ut samma sidas vinge, om vingarna förut, såsom vanligen 

 var fallet, voro hopfällda. Detta så länge de ännu voro så färska, att musklerna 

 bibehöllo sin retbarhet och vingens ledgång sin lättrörlighet. Man kan lätt föreställa 

 sig, att stekeln vid äggläggningen genom tryck på thoraxsidan oafsiktligt framkallar 

 denna förändring i vingens ställning, hvilken väl sannolikt är betydelselös. Ty hvartill 

 en ökad stabilitet hos den ägget bärande dipteren, då alla diptererna äro varaktigt 

 förlamade ända till orörlighet och dessutom ligga tätt packade ? 



Denna art har jag ännu ej anträffat i Norrland, men fann den vara vanlig i 

 Östergötland, dels vid Omberg och dels i trakten kring Mem. På båda dessa ställen 

 bodde den i lodräta sandbrinkar, i hvilka den gräfde ett 20-tal cm. djupa hålor. 

 Flygtiden var juli och augusti. Det ser ut, som om två sommargenerationer skulle 

 finnas, ty sedan den uppträdt under större delen af juli, försvann den mot månadens 

 slut för att åter visa sig efter början af augusti. Den infångade mest myggor och 

 mygglika flugor, h vilkas vingar och andra rester fastklibbades utanpå kokongen. Af 

 myggorna funnos i en cell 10 i sä väl bibehållet skick, att de kunnat bestämmas. 

 Af dessa voro 9 Rhyphus punctatus Fabr., 2 <j> och 7 J 1 , medan den 10:de var en £ 

 af Anopheles bifurcatus L. Fertons ofvannämnda mycket sannolika förmodan har 

 sålunda härigenom bekräftats, och det återstår blott att önska, att stekeln i de 

 af malarian härjade länderna nedlägger mera energi på att fånga den farliga Anopheles 

 än, såsom i ofvannämnda fall, den oskyldiga fönstermyggan. 



Något, som kunde tydas såsom matande af larven, iakttogs ej. Hvarje fullt pro- 

 vianterad cell, och således hvarje cell, som innehöll en stekellarv, var alltid sluten. Men 

 hvarje individ gör så många celler utmed den mycket djupa och för hela flygtiden 

 af sedda hufvudgången, att samtidigt af kom ma i alla utvecklingsstadier anträffas i 

 samma bo. Det förefaller, som skulle Verhoeff vid sin undersökning ha träffat, 

 såsom naturligt var, de yttersta och äldsta cellerna med larver i mera utveckladt 

 skick, och då han tycks föreställa sig, liksom han gör i fråga om Mellinus, att gången 

 är ogrenad, och att hvarje gång sålunda blott står i förbindelse med en enda cell. 

 är det lätt förklarligt, att tanken på matande af larven kunnat uppstå, när stekeln 

 kanske setts upprepade gånger bära in flugor i eu gång, hvars, såsom det troddes, 

 enda cell strax efteråt befunnits innehålla en redan vuxen larv. 



De brungula, pergamentartade kokongerna ha i den bredare ändan ett litet 

 bihang, liknande en liten kort flaskhals med däri sittande propp. Föröfrigt tycks 

 ett liknande bihang förekomma hos åtskilliga crabroniners kokonger. fastän af väx- 

 lande form. 



