56 ADLERZ, rEFNADSFÖRHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. III. 



sväfvande framför ett blad, på hvilket sitter en fluga, för att plötsligt snabbt skjuta 

 fram och försöka gripa henne. Oftast misslyckas angreppet. Sina bon gräfver den 

 i sandbackar. Ofta, men ej alltid, är ingången dold under något blad. Gängen gar i 

 början tämligen lodrätt till ett djup af 15 — 20 cm., hvarefter den böjer af i horisontell 

 riktning. Utmed denna horisontella del af gången träffas cellerna, som äro provian- 

 terade med tämligen stora flugor af olika arter, mest muscider och anthomyider. 



Frambenens form hos Thyreopus-\mna,msL är vidunderlig. Man kan med fog 

 undra, hvartill denna komplicerade inrättning skall tjäna, i hvilken såväl lår som 

 tibier och tarser antagit de märkvärdigaste former. Man har gissat, att det hela är 

 ett griporgan för hanen vid parningen, men så vidt jag känner, har ingen bevittnat 

 parningen. Och närstående arters hanar tyckas hjälpa sig godt denna inrättning 

 förutan. Att det emellertid här är fråga om ett hos åtskilliga medlemmar af släktet 

 ärfdt behof, hvilket detta nu än må vara, framgår af liknande bildningar på fram- 

 benen af enstaka arter af undersläktena Coelocrabro, Crossocerus och Thyreus, livarvid 

 det är af stort intresse att se, huru det ifrågavarande behofvet hos olika arter tillgodo- 

 setts genom ombildning af olika delar. 



Tliyreopus peltarins Schreb. 



Denna arts lefnadsförhållanden äro de bäst kända inom undersläktet. Redan 

 Shuckard 1 omtalar, att den gräfver gångar i sand och inbär dipterer. Goureau 2 

 såg en art, som troddes vara denna, bära dipterer mellan benen till boet i marken. 

 Den lade dem ifrån sig, medan ingången gjordes klar, grep dem därpå åter och bar 

 in dem. Bytet utgjordes endast af hanar af Atherix ibis (Macq.). Skildringen af 

 stekelns beteende vid boets ingång gör sannolikt, att Goureau haft en annan art 

 framför sig, ty såsom nedan skall framhållas, störtar den från jakten återkommande 

 peltarius omedelbart in i den ständigt vidöppna ingången. Dahlbom 3 har sett 

 den fånga mjuka dipterer. Schenck 4 nämner såsom exempel på dess byte Thereva 

 analis, Anthomyia impuncta och Aricia lucorum. Taschenberg 5 har fångat en stekel 

 af denna art, som bar en Haematopota pluvialis. Kohl" såg den ofta bära Pollenia 

 rudis, både J 1 och $. De mest detaljerade och korrekta uppgifterna lämnas af 

 Borries. 7 Han har sett den gräfva i sandiga trädgårdsgångar och beskrifver, huru 

 gången i början går lodrätt, men därefter böjer af i nästan horisontell riktning. Flera 

 celler gräfvas utmed hufvudgången, och i livar och en inläggas flera (9—11 — 16) 

 små flugor af olika släkten, såsom Musca corvina £ och $, Chrysomyia spec, Antho- 

 myia spec, Homalomyia spec, Tachina spec. Sidogångarna fyllas med sand och till 



1 1834. 



- 1839, sid. 545. 



; 1843 I."-. 



' L857, sid. ."iii. 



1 1893. sid. 308. 



,; 1880J sid. 213. 



7 1«'.>7. 



