18 O. S. LUNDAHL, COMMISSURA SEPTI. 



F. Marchand förklarade Septum bildas från ett gemensamt anlag, nämligen den 

 ofvanför Commissura anterior befintliga, primitiva sammanväxningen af hemisfärerna. 



Elliot Smith's definition på Corpus paraterminale är tyvärr otydlig, och Judsson 

 Herrick 65 — 68 och Johnston 81 ~ 92 hafva efter verkställd undersökning kommit till 

 den slutsatsen, att Smith's Corpus paraterminale omfattade delar af både sekundära 

 luktcentra och Primordium hippocampi. Gentemot dessa författare vill jag fram- 

 hålla, att jag uti alla Elliot Smith/s af handlingar, rörande detta område, aldrig 

 funnit något påstående, att hans Corpus paraterminale skulle omfatta någon del 

 af sekundära luktcentra. Tvärtom förklarar han städse i sina skrifter Corpus para- 

 terminale eller Septum pellucidum vara den del af främre, mediala hemisfärväggen, 

 som ligger mellan Corpus striatum och Lobus olfactorius ventralt och Hippocampus 

 dorsalt. Den dorsala gränsen utgjordes af hans Sulcus limitans, som icke är 

 homolog med Johnston's Sulcus limitans utan med Sulcus fimbriodentatus, 

 som utgör gränsen mellan Ammonsformationen och Primordium hippocampi enligt 

 Johnston. Enligt Edinger's definition på Palseencephalon kan alltså Elliot Smith's 

 Corpus paraterminale eller Septum pellucidum icke räknas till Palseencephalon. 



Zuckerkandl ansåg Septum pellucidum utgöra den del af hans Massa com- 

 missuralis, som uppstått genom sammanväxning af mediala hemisfärväggarna 

 ofvanför Lamina terminalis. 



Unger räknade tydligen icke Septum till Palseencephalon genom att definiera 

 det såsom den ventrala del af hemisfärväggen, som låg mellan Area parolfactoria och 

 hjärnbarken. 



L. Edinger förklarar Septum pellucidum vara den barJcfria, ventrala del af 

 hemisfärväggen, som ligger dorsalt om Lobus parolfactorius och i sin tur gränsar 

 dorsalt till Corpus callosum eller Ammonsformationen. Han räknar alltså ej heller 

 Septum till Palseencephalon. 



Slutligen fasthåller Johnston bestämdt vid, att Septum tillhör Neencephalon. 



Genom studier af speciellt Kapper's 93—97 ocn Chr. Jakob's 79 undersökningar 

 af Palliums fylogenetiska utveckling hos lägre och högre vertebrater har jag kommit 

 till en annan uppfattning af Septum pellucidum än de föregående forskarna. Jag har 

 nämligen därigenom lyckats förklara och visa Septum pellucidums fylogenetiska 

 utveckling hos vertebraterna på ett enligt min mening enhetligare och klarare sätt 

 än föregående författare. Som denna min uppfattning af Septum pellucidum, hvartill 

 jag återkommer längre fram, på ett tillfredsställande sätt förklarar nästan alla dunkla 

 frågor, rörande Septum, och varit synnerligen värdefull och fruktbringande för mig 

 under detta mitt arbete, anser jag mig böra i korthet relatera de delar af Kapper's 

 och Jakob's resultat, hvarpå jag baserat min åsikt. 



Kappers visar sålunda genom undersökningar af embryoner från skilda verte- 

 brater uti mycket tidigt utvecklingsstadium, att Telencephalon från första början 

 utvecklas nästan lika hos alla vertebrater. 



Prosencephalon består nämligen enligt Kappers till en början af en rörformig 

 bildning med tvenne, vertikalt ställda sidoväggar, skilda åt genom en sprickformig 



