KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 59. NIO 2. 25 



Taenia thalami och Tsenia semicircularis, 7) trådar från Cingulum till Septum och 

 tvärtom och 8) Tractus olfacto- et parolfacto-ammonicus. 



Shimazono 152 kunde hos homo urskilja uti Septum talrika ganglieceller, af 

 hvilkas lagring och utseende han ansåg sig hafva rätt att draga den slutsatsen, att 

 Septum pellucidum var ett atrofiskt parti af hjärnbarken. I fråga om nervtrådarna 

 uti Septum anslöt han sig till Edinger. 



Johnston 81— 92 har funnit, att från Area olfactoria löper ett helt system lukt- 

 trådar till Ammonsformationen, hvarunder på vägen en hel del trådar sluta i Septum, 

 hvarifrån äfvenledes trådar kunna följas till Hypothalamus. Trådarnas relation till 

 Septum liknar enligt Johnston den till Ammonsformationen. 



Denna lilla resumé öfver Septum pellucidums histologiska byggnad har jag an- 

 sett vara lämplig för att belysa frågan om Septums funktionella betydelse. Enligt 

 Edinger är Septum icke något funktionellt viktigt hjärncentrum, utan har endast 

 topografisk betydelse på grund af sitt läge intill andra, mycket viktiga hjärncentra. 

 Såsom ytterligare skäl härför anför Edlnger, att »Septalregionen» blir allt obetyd- 

 ligare, ju mer Corpus callosum utvecklas. Jag vill genast påpeka den bristande bär- 

 kraften i detta senare skäl, ty med samma rätt skulle man då kunna säga, att, 

 eftersom t. ex. luktcentra hos högre Mammalia allt mer reduceras, måste dessa 

 generellt anses sakna funktionell betydelse. För öfrigt är Septum pellucidum en i 

 förhållande till Corpus callosum fullt själfständig bildning utan någon samhörighet. 



Det är mig därför omöjligt att kunna instämma i denna Edinger's åsikt. 



Utan att vilja öfverdrifva Septums betydelse, vill jag dock fram- 

 hålla: 



1) att ett flertal författare, hvaraf jag endast nämnt några, funnit 

 så talrika ganglieceller uti Septum, att de till och med ansett sig böra in- 

 dela dem i olika grupper; 



2) att icke endast, såsom framgår af min resumé, ledningsbanor pas- 

 sera genom Septum, utan flera uppspringa från Septum och andra sluta 

 därstädes, och 



3) att Septum är en fylogenetiskt urgammal bildning, som uppträder 

 tidigare i djurserien än både Archipallium och Neopallium. Detta och ännu 

 mer det mycket tungt vägande faktum, att jag, hvilket jag skall visa i det 

 följande, har lyckats konstatera, att Septum pellucidum har sin egen kom- 

 missur, hvilket ju eljest brukar godtagas som ett utmärkt bevis på funk- 

 tionell betydelse, anser jag gifva mig full rätt att antaga, att Septum 

 äfven måste vara ett själfständigt funktionerande hjärncentrum af icke 

 oväsentlig betydelse. 



Hvad slutligen arten af Septum pellucidums funktion beträffar, anser 

 jag mig böra påpeka några fakta, som synas berättiga mig till åtminstone 

 den gissningen, att Septum står i en viss relation till luktcentra. Det exis- 

 terar nämligen en frapperande öfverensstämmelse mellan ledningsbanornas relation 

 till Ammonsformationen och Septum pellucidum. Enligt Goldstein 5 °— 51 , Röthig 147 , 

 Edinger 32 " 36 , Shimazono 162 , Johnston 81 - 92 m. fl. erhåller sålunda Septum liksom 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Baud 59. N:o 2. i 



