26 G. S. LUNDAHL, COMMISSUBA SEPTI. 



Ammonsformationen trådar från Tractus olfact.-parolf.-ammonicus, hvaraf en del trådar 

 sluta i Septum, och står äfvenledes i förbindelse med Gyrus hippocampi och Am- 

 monsformationen genom Stria medialis Lancisii och Fornix longus. Vidare står Septum 

 genom Cingulum i ömsesidig förbindelse med icke blott tertiära luktcentra utan 

 äfven angränsande barkregioner. 



Vidare lämnar Septum enligt Edinger bidrag till Tsenia thalami och Teenia 

 semicircularis. Enligt Unger 191 och Johnston löpa banor från Septum till Thala- 

 mus och Hypothalamus; och Ramon y Cajal 19-20 och Edinger hafva kunnat följa 

 neuriter från Septums åtminstone laterala gangliecellsgrupp till trakten af Lobus 

 parolfactorius. 



Liksom Edinger har äfven jag frapperats af den intressanta, ständigt åter- 

 kommande öfverensstämmelsen uti utvecklingsgrad af Ammonsformationen och Septum 

 hos skilda djur. Hos djur t. ex., som sakna eller endast äga en rudimentär Corpus 

 callosum såsom Reptilia, Monotremata, Marsupialia och lägre Placentalia, hos hvilka 

 Ammonsformationen är kraftigt utvecklad och icke förträngd kaudalt, är äfvenledes 

 Septum kraftigt utveckladt och hopsmälter utan gräns rostralt med Ammons- 

 formationen. Men i samma mån som Ammonsformationen reduceras och förtränges 

 alltmer kaudalt genom den hos högre Placentalia hastigt tillväxande Corpus callosum, 

 reduceras Septum pellucidum alltmer i tjocklek ända därhän, som är händelsen hos 

 homo. 



Liksom luktloberna och luktkommissurerna variera ofantligt hos olika djur ända 

 ned till rudiment, göra Septum och dess kommissur det också. Men eftersom lukt- 

 centra trots reduktionen hos en del djur icke f rånkännas sin stora betydelse, får 

 naturligtvis detta ej heller ske med Septum. Liksom vid undersökningar å lukt- 

 apparaten får man lära sig att rätt bedöma ett rudimentärt Septum genom jäm- 

 förelser med djur, som äga ett kraftigare dylikt. 



Emellertid måste jag reservationsvis framhålla det faktum, att den 

 omständigheten, att Septum ligger alldeles intill luktcentra, icke utesluter, 

 att det kan hafva en helt annan uppgift. 



Det bjuder mig nämligen emot att, såsom en hel del författare, förklara nyss- 

 nämnda reducering af Septum helt enkelt som en följd af de omgifvande väfna- 

 dernas kolossala utveckling. Jag känner mig i stället mera tillfreds med den för- 

 klaringsgrunden, att hos högre Mammalia antingen behofvet af Septums funktion 

 minskats, genom att t. ex. hos dessa djur luktsinnet förlorat sin dominerande bety- 

 delse uti djurens kamp för tillvaron, eller ock genom att Septum pellucidums funk- 

 tion öfvertagits af Neopallium eller andra hjärndelar. 



