34 G. S. LUNDAHL, COMMISSURA SEPTI. 



genom att de saknade en verklig Corpus callosum. Hos Placentalia däremot var 

 Commissura anterior mycket mindre än de andra kommissurerna och utbredde sig 

 aldrig till hemisfärbarkens dorsala eller dorso-mediala yta. Därtill ägde Placentalia 

 både en Corpus callosum och en Commissura hippocampi. 



Ad. Meyer (i ic-117 å ren 1S92 — 1895) fann, att. hvad Osborne och andra för- 

 fattare kallat Corpus callosum, icke förtjänade detta namn. Ty Mantelkommissuren 

 hos t. ex. Iguana förlöpte inuti Lamina terminalis och dess direkta fortsättning, 

 under det att enligt Meyer trådarna, tillhörande Corpus callosum, alltid skulle för- 

 löpa i en sekundär sammanväxning af de mediala hemisfärväggarna. Meyer ansåg, 

 att namnet Commissura hippocampi eller »Fornixkommissuren» endast skulle an- 

 vändas på kommissuren för de områden, från hvilka Fornix och Fornix longus kommo. 

 Namnet Corpus callosum skulle reserveras för det anatomiskt väl afgränsade kom- 

 missursystem för de hjärnbarkspartier, som gåfvo upphof till stafkransen och Cap- 

 sula interna. Hos Monotremata och Marsupialia fanns endast Commissura hippo- 

 campi, ty Corpus callosums funktion hade där öfvertagits af trådar, tillhörande 

 Commissura anterior. Hos reptilierna fanns enligt Meyer ej heller någon Corpus 

 callosum utan endast en Fornixkommissur, liggande i Lamina terminalis. 



År 1892 beskref Ad. Meyer hos Iguana den kommissur, som Rabl-Ruckhard 

 kallade Fornixrudiment, och gaf den namnet Commissura pallii posterior. 



Hos de flesta Mammalia finnas- enligt Meyer följande tre, tydliga kommissur- 

 system : 1) Commissura anterior med en del, som förenar stamganglierna och en 

 annan del, som förenar Lobi olfactorii med h varandra, 2) Commissura hippocampi 

 och 3) en äkta Corpus callosum, som saknas hos Monotremata och Marsupialia. 



Paul Martin ("2-113 åren 1893—1895) meddelade, att hos katten Corpus cal- 

 losums första trådar korsa öfver från den ena hemisfären till den andra genom La- 

 mina terminalis. I den mån som antalet kommissurala trådar tilltager, erbjuder en- 

 ligt Martin Lamina terminalis icke tillräcklig plats, hvarför Corpus callosum snart 

 måste öfverskrida dess gränser. 



Lamina terminalis förtjockas på det ställe, där sedermera Corpus callosum och 

 Commissura anterior, som Martin kallar nasala kommissuren, utvecklas. Denna 

 förtjockning, som består af odifferentierad »hjärnväggsmassa», försvinner efter sagda 

 kommissurers anläggning fullständigt förutom den del, som ligger kaudo-dorsalt 

 ofvanpå Bjälken, och som bildar den kaudala, förtjockade änden af Striae Lancisii 

 hos embryot. 



v. Kölliker (102-103 åren 1879 och 1896) kallade Commissura anterior för 

 Rhinencephalons kommissur, emedan den får sin största utveckling hos de makros- 

 matiska Mammalia, under det att den är föga utvecklad hos de mikrosmatiska djuren 

 såsom homo och endast rudimentär hos de anosmatiska. v. Kölliker uppdelar 

 Commissura anterior i tre delar och skildrar mycket detaljeradt deras förlopp. Psalterium 

 delar han i en dorsal del eller Psalterium dorsale, som kommer från Alveus och 



