96 G. S. LUNDAHL, COMMISSURA SEPTI. 



hippocampi uppträda en kommissur, genom läge och utseende tydligt skild från Com- 

 missura hippocampi. Uti de följande preparaten tunnar Commissura hippocampi allt- 

 mer af, dess mest kaudala del kvarstår längst. Samtidigt tilltager den andra kom- 

 missuren alltmer i storlek och försk jutes allt närmare Septums kaudala kanter. Sedan 

 sista återstoden af Commissura hippocampi försvunnit, framträder kommissuren i all 

 sin skönhet, distinkt, kraftig, fullt myeliniserad, liggande bakom Fornices uti ventro- 

 kaudala delarna af Septum. Äfven efter korsningen kan man lätt följa kommissurens 

 trådar, som löpa uti vackra bågar utefter Septums kaudala och laterala kanter till 

 Septums ventro-kaudo-laterala delar, hvarest de alla sluta. Ingen af dess trådar 

 fortsätter utanför Septum. Denna kraftiga kommissur, som synes å figur 16, och som 

 ligger fullt fri från Commissura hippocampi, Fornices och Tsenia thalami, måste vara 

 den af mig förut beskrifna Commissura septi, emedan den har alla de kännetecken, 

 som utmärkte denna kommissur. Den kan följas uti icke mindre än 15 preparat uti 

 ventral riktning. Några snitt ventralt därom upphör Corpus callosum, och efter 

 ytterligare ett par snitt börjar den hos katten klent utvecklade Commissura anterior 

 visa sig. 



Uti icke mindre än 15 st. andra horisontalsnitt serier af samma djur har jag åter- 

 funnit samma vackra, kraftiga Commissura septi, som äfven i dessa serier förhåller 

 sig, såsom ofvan skildrats. 



Undersökes nu en tvärsnittserie af katt uti rostro-kaudal riktning, påträffar jag 

 uti de mest kaudo-ventrala delarna af Septum tätt under Commissura hippocampi en 

 del finare, kommissurala trådar, som icke kunna vara annat än Commissura septi. 

 Dessa kunna emellertid icke utan vidare på grund af sitt läge afgränsas från Com- 

 missura hippocampi. För att ändock fastslå Commissura septis själf ständighet i för- 

 hållande till Commissura hippocampi har jag gjort en hel serie lyckade degenerations- 

 försök å kattor, hvilka jag skall relatera längre fram. 



Af mina horisontalsnittserier framgår, att Commissura hippocampi måste sluta 

 kilformigt afsmalnande med ventrala änden böjd något bakåt, under det att Commissura 

 septi ligger ventralt om Commissura hippocampi, men skjuter upp en liten flik fram- 

 för den kilformiga afslutningen af Commissura hippocampi. Detta förklarar å ena 

 sidan fyndet uti horisontalsnitten, å andra sidan omöjligheten att afgränsa kommis- 

 suren å tvärsnitt. 



Granskningen af mitt material från Canis jamiliaris ger samma resultat. Å hori- 

 sontalsnitt kan jag nämligen urskilja en vacker och väl af gränsad Commissura septi 

 uti ventro-kaudala delarna af Septum. Men å tvärsnitt kan jag visserligen se dess 

 trådar, men icke afgränsa dem från Commissura hippocampi. Hos Canis äro för- 

 hållandena för öfrigt så lika dem hos Felis, att det vore en ren upprepning af min 

 skildring från katten att relatera dem. 



Af det sagda framgår, att Carnivora äga en synnerligen vackert 

 uttalad, kraftig Commissura septi, väl afgränsbar å horisontalsnitt. 



