KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 59. N:0 2. 113 



ningar, icke haft minsta olägenhet eller besvär af katten som försöksdjur. Detta 

 beror säkerligen delvis på min genom andras varningar stegrade försiktighet och 

 vaksamhet, men framför allt på professor E. Johansson's 80 utmärkta hufvudhållare. 



En del författare hafva tillrådt att före narkosen göra tracheotomi. Som jag 

 emellertid fruktade, att en eventuell tracheotomi skulle komplicera konvalescensen, 

 och som det vidare var mig synnerligen motbjudande att plåga djuren med ett enligt 

 min mening icke fullt indiceradt ingrepp, utförde jag icke å något af mina försöksdjur 

 denna operation. Resultaten hafva gifvit mig rätt i min förmodan, att den opera- 

 tionen skulle hafva varit öfverflödig. 



Operationerna har jag utfört med samma, stränga fordringar å aseptik och efter 

 samma kirurgiska principer som t. ex. vid en exstirpation af en hjärntumör hos 

 människan. Dessa principer hafva icke mött någon svårighet att genomföra, emedan 

 professor Johansson varit vänlig nog att låta mig disponera öfver Fysiologiska in- 

 stitutionens kirurgiska operationsafdelning. Denna är mycket rationellt inredd med 

 djurstallar, praktiska burar för postoperativa konvalescensen, badrum, rum innehål- 

 lande autoklav, sterilisationskokare, rikhaltigt kirurgiskt instrumentarium samt slut- 

 ligen en utmärkt operationssal med god belysning, elektriska väggkontakter etc. 



Djuren hafva fixerats å en modifierad form af Czermak's vivisektionsbräda, och 

 jag har städse användt den af professor E. Johansson 80 konstruerade hufvudhållaren, 

 som visat sig vara för dessa djur så öfverlägsen alla andra konstruktioner, att jag anser 

 mig böra i korthet skildra den. 



Uti Skandinav. Arch. fur Physiologie beskrifver professor Johansson själf sin 

 hufvudhållare sålunda: »Principen uti konstruktionen är den, att hållaren skall om- 

 fatta hufvudet likt en gynekologisk tång. De båda tångbladen läggas med sin öfre 

 rand utefter okbågen öfver tuggmusklerna, och den undre utefter underkäkens hori- 

 sontala del. Framåt stödja sig de båda tångbladen genom ett lätt S-formigt böjdt ut- 

 språng mot näsbenet och mot munhålans tak genom en tapp, som anbringas bakom 

 framtänderna hos kanin och bakom hörntänderna hos hund och katt. Underkäken 

 tryckes mot öfverkäken genom ett andra utsprång. Tången slutes genom en enkel 

 skrufinrättning med spärranordning. Genom denna inrättning kan hufvudhållaren 

 bekvämt höjas och sänkas och vridas om en f rontal axel. Med denna hufvudhållare 

 blir djuret, utan att det skadas, fast och oskiljbart fixeradt. Hela hjässan lämnas fri, 

 och hufvudhållaren lämpar sig för alla operationer utom i munhålan.» 



Djuren hafva skötts af en invid sagda af delning boende vårdarinna, som flera 

 gånger dagligen besökt dem, anskaffat deras mat etc. Vid operationerna har jag haft 

 två assistenter, af hvilka den ene uteslutande gifvit narkos, den andre har, liksom jag, 

 varit omsorgsfullt sterilt v ättad och assisterat vid operationerna. 



Liksom Dastie 188 och Tigerstedt 188 har jag kombinerat atropin, morfin och 

 eter på så sätt, att djuret först erhåller subkutant af en lösning af Chloret. morph. 

 gm 0,3 + Sulph. atropic. gm 0,03 + Sol. acid. bor. gm 10,o så mycket, som motsvarar 0,007 

 gm morfin och 0,0007 gm atropin per 1 kg katt (0,oi gm morfin och 0,ooi gm atropin 

 per 1 kg hund). Circa 10 — 15 minuter efter injektionen upphör katten att springa 

 omkring och domnar af något. Då nedstoppas katten med hufvudet före uti en stor, 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 59. N:o 2. 15 



