KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 59. NIO 5. 



2. A^attnets jäsningstiter. 



Med ett vattens jäsningstiter menas den minsta mängd af detsamma, som fram- 

 kallat gasbildning uti med dextros försatt peptonlösning vid 37 eller 46° (resp. 45°). 



Ju högre ett vattens halt af ur dextros gas alstrande bakterier är, desto mindre 

 vattenmängder erfordras naturligtvis vid jäsningstiterns fastställande för erhållande af 

 positivt utslag, d. v. s. för framkallande af gasbildning. Jäsningstitern har vid de för 

 Stockholms hälsovårdsnämnd utförda undersökningarna prof väts vid 37° S 



Halten af vid denna temperatur dextros för jäsande bakterier stiger i samma mån 

 som vattnets halt af afloppsvatten från städer, andra bebodda platser och vissa fabriker 

 blir högre. Gasbildningen framkallas i de flesta fall af B a c t e r i u m c o 1 i, i säll- 

 synta fall af andra, denna närstående bakterier, såsom B. e n t e r i t i d i s, B. p a r a- 

 coli, B. paratyphi, B. cloacae, B. vulgaris eller ock af smörsyre- 

 bakterien Bacillus amylobacter. Ett vattens jäsningstiter blir sålunda 

 oftast ett uttryck för dettas halt af B. c o 1 i och benämnes därför också c o 1 i-tiler. 

 Ju renare ett vatten är i här ifrågavarande afseende, desto högre blir det tal, hvarmed 



1 Vid jäsningsprofvets utförande begagnades som näringssubstrat följande lösning (enligt EiJKMAN): 



Pepton 10 



Dextros 10 



Klornatrium 5 



Vattenledningsvatten ad 100 



De tona ingredienserna fuktades med kallt vatten, hvarefter kokbett vatten tillsattes till bestämd vikt. 

 Detta beredningssätt bar den stora fördelen, att klimpbildning undvikes; slås varmt vatten därmot direkl på torr 

 pepton uppstå klimpar, som endast långsamt lösas. Lösningen filtrerades, hvarefter den fördelades på vanliga 

 (Tu. Smith's) jäsningskolfvar af 25, resp. 180 cm 3 rymd (inkl. kulan). I de mindre kolfvarna fylldes 2,5 cm 3 

 dextroslösning, i de större 20 cm 3 , bvarpå dessa efter att ha försetts med bomullsproppar steriliserades på samma 

 sätt som köttpeptongelatin i strömmande vattenånga. Vid pröfningen af ett vattenprofs jäsningstiter afpipet- 

 térades O.oooi, 0,00 l, 0,0 1, 0, l, 1,0 och 10,0 cm 3 vatten å små jäsningskolfvar och 100,0 cm 3 å en stor jäsnings- 

 koll. I de små jäsningskolf varna utspäddes vätskan med sterilt vatten till 15 cm 3 , hvarvid kolfvens hela rör- 

 formiga del och nära nog hälften af dess kida upptogs af blandningen. Någon tillsats af sterilt vatten till den stora 

 jäsningskolfven var ej behöflig. I de små jäsningskolfvarna innehöll vätskeblandningen 1,7 % dextros, i den stora 

 var halten 1,6 6 %, således praktiskt taget densamma i alla jäsningskolfvar. Kolfvarna ställdes i termostat vid 37°. 

 Efter 24, resp. 48 timmar uttogos de kolfvar, i hvilka gas bildning inträdt, bvarpå spridningskulturer anlades i 

 köttpeptongelatin eller å köttpeptonagar i och för gasalstrarens eventuella isolering och närmare karakterise- 

 ring. I de undantagsfall, då dessa isoleringsförsök gåfvo negativa resultat, kan man anse, att jäsningen fram- 

 kallats af en anaerob mikroorganism eller ock att så stor procentsats af gasalstraren på grund af substratets halt 

 af syra aflidit, att den undersökta vätskemängden (tre öglor) ej innehållit några lef vande celler. Att ibland det 

 förra, ibland det senare varit orsaken till att en renodling af den gasbildande mikroben varit omöjlig, visa de 

 observationer och rön, som gjorts under undersökningarnas gång och hvilka refereras längre fram. 



