KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 59. N:0 5- 9 



hålla såväl indolalstrande B. c o 1 i som stammar, h vilka sakna denna egenskap 

 (jfr sid. 11). 



För att undslippa alla dessa identitetsprof å den gasalstrande bakterien och på så 

 sätt förenkla pröfningen af ett vattens renhetsgrad införde Eijkman (13) år 1904 sitt för 

 réncJbsvattenundersökning af sedda »jäsningsprof ». Detta jäsningsprof genomföres på 

 samma sätt som undersökningen af ett vattens jäsningstiter, blott med den väsentliga 

 skillnaden, att en temperatur af 46° begagnas i stället för 37°. Eijkman benämner prof- 

 vet jäsningsprof och icke coliprof och detta med rätta, då det visat sig, att den 

 gasalstrande mikroorganismen ej alltid utgöres af B. c o 1 i, utan en och annan gång 

 af Bacillus amylobacter eller af andra, vid denna temperatur dextros 

 förjäsande bakterier (B. enteritidis, B. cloacae, B. paracoli, B. 

 p a r a t y p h i, B. v u 1 g a r i s). Dessa faktorer äro dock i föreliggande fall bety- 

 delselösa elLer åtminstone ej så vägande, att profvet på grund häraf blir mindre tillför- 

 litligt. Flera af de bakteriologer, som efterpröfvat Eijkman^ jäsningsprof, ha förbisett 

 E's redan i den första afhandlingen om undersökningsmetoden gjorda påpekande af 

 detta förhållande och antingen infört »förbättringar» i profvets utförande (Bulir, 8) 

 eller ock föreslagit förändring af dettas benämning »colititer» — som Eijkman ej själf 

 infört — till »f örruttnelsetiter » (Sachnowski, 54). Det senare förslaget torde ej kunna 

 betecknas såsom lämpligt dels på grund af att gasbildningen vid ett positivt utfallet 

 jäsningsprof vanligen förorsakas af B. c o 1 i, som icke är någon förruttnelsebakterie, 

 dels därför att förväxling lätt låter sig tänkas med Spitta och Weldert's (64), resp. 

 Seligmann's (61) »f örruttnelseprof », h vilka afse att fastställa biologiskt renade vattens 

 benägenhet att ruttna. Seligmann's prof är i verkligheten ingenting annat än en be- 

 stämning af vattnets »f örruttnelsetiter», m. a. o. fastställandet af den minsta mängd 

 vatten, som inom 24 timmar förmår reducera en viss mängd metylenblått vid 37°. 

 Eijkman's afsikt med detta prof är icke att medels detsamma påvisa närvaron af B. 

 coli i vatten, profvet af ser att fastställa graden af ett vattens förorening med fäkalt 

 förorenadt kloakvatten. Som äfven de vid sidan om B. coli nämnda bakterierna 

 understundom kunna förekomma i kloak vatten, så är det för bedömningen rätt likgil- 

 tigt, om gasbildningen förorsakats af dessa eller af »f äkalbakterien » B. coli. Eijk- 

 man^ prof innebär en förenkling af pröfningen af ett vattens renhetsgrad på bakterio- 

 logisk väg, men metoden har af mången befunnits otillförlitlig; temperaturen kan 

 hämma, resp. förhindra den för fäkalhaltigt kloakvatten karakteristiska B. c o 1 i ' s 

 utveckling. När jäsning, åtföljd af gasbildning, uppträder i- ett enligt Eijkman ansatt 

 prof, befinnes det i de flesta fall, att gasalstraren är B. c o 1 i. B. c o 1 i har m. a. o. 

 förmåga att växa och förjäsa dextros vid 46°. Då det uti naturen ingalunda saknas for- 

 mer (varieteter) af denna bakterie, som icke förmå växa vid 46°, och då dessa dessutom 

 såsom förekommande hos hallblodiga organismer, resp. i vatten och andra substrat vegete- 

 rande mikrober betecknas såsom hygieniskt betydelselösa, ansågs och anses än i dag af 

 många bakteriologer det EiJKMAN'ska profvet vara en utmärkt metod att afgöra ett 

 vattens beskaffenhet. Af ett stort antal forskare har profvet emellertid förkastats. 

 Kallblodiga djurs och i öfrigt hygieniskt betydelselösa stammar af B. c o 1 i hindras 

 visserligen för det mesta att utvecklas, men den höga temperaturen minskar äfven, 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 5'J. N:o 5. 2 



