KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 59. NIO 5. 17 



Vid 37° erhöll Henningsson alltid positiva resultat; minimum inympade individ utgjorde 

 20. Enligt Henningsson fann Konrich ingen nämnvärd skillnad i B. c o 1 i's gas- 

 alstrande förmåga vid 37° och 42°. På grund af de undersökningar, som utförts, anser 

 Henningsson den EuKMAN'ska metoden alltför osäker för att vara användbar vid 

 bakteriologiskt-hygieniska undersökningar af vatten. Henningsson har utarbetat 

 en ny metod för bedömning af ett vattens föroreningsgrad i här behandladt afseende, 

 för hvilken ledogöres längre fram. 



Of van anförda undersökningar tala ju för att bestämningen af ett vattens jäsnings- 

 titer helst bör utföras vid en temperatur af 37° och ej vid 46°, om något så nära tillför- 

 litliga resultat önskas. Vid tiden för i detta arbete refererade undersökningars början 

 publicerade Eijkman (14) ett arbete, i hvilket han går till rätta med sina vedersakare 

 och trots de bevis, som dessa lämnat för jäsningsprofvets otillförlitlighet, anser sig på 

 grund af egen erfarenhet böra fasthålla vid den en gång af honom fastslagna temperaturen, 

 46°. Eijkman gör dock i detta arbete ett medgifvande beträffande temperaturen, så 

 till vida som han tror, att lägre temperatur kan användas, t. ex. 42°, vid hvilken sådana 

 jäsningsmikrober, som förekomma uti klanderfritt vatten, ej växa. 



Visserligen funnos vid tiden för här beskrifna vattenarbetens början ett rätt stort 

 antal skrifter offentliggjorda (jfr sid. 22), h vilkas resultat talade för EiJKMAN'ska jäs- 

 ningsprofvets tillförlitlighet, men de skäl, som anförts för lämpligheten af att använda 

 37° i stället för 46°, föreföllo å andra sidan så vägande, att förf. ansåg försiktigheten bjuda 

 att för jäsningstiterns fastställande använda den lägre temperaturen. Tillfälle till 

 anställande af jämförande undersökningar öfver olika temperaturers inverkan på resultatet 

 af jäsningsprofvet saknades, då å det laboratorium — Farmaceutiska Institutets bak- 

 teriologiska laboratorium - - där vattenundersökningarna utfördes, endast en termostat 

 stod till förfogande. Först i början af år 1916 erbjöd sig ett tillfälle att ordentligt pröfva, 

 i livad mån 37° kunde anses lämpligare än 46° vid jäsningstiterns undersökning. Vid 

 tiden för författarens anställning såsom ledare af den bakteriologiska afdelningen vid 

 Stockholms Vattenledningsverks laboratorium begagnades - - och hade sedan flera år 

 tillbaka begagnats - - en temperatur af 45° vid jäsningstiterns fastställande, m. a. o. på 

 en grad när samma temperatur som Eijkman förordat såsom lämplig för sitt jäsningsprof. 

 Försiktigtvis ansattes dock - - i likhet med livad som sker vid Königliche Landesanstalt 

 fur Wasserhygiene i Berlin — Dahlem — understundom parallellprof a 100 cm 3 vid 37°. 

 Detta förhållande talade för, att vid 45° ansatta prof ej ansågos gifva tillförlitliga resultat; 

 lämpligheten af att begagna en temperatur af 37° fick här ytterligare ett stöd. Då förf. 

 nu på grund af livad ofvan anförts ansåg det vara förenadt med alltför stort ansvar att 

 fortfarande utan vidare bibehålla den höga temperaturen af 45° vid jäsningstiterns fast- 

 ställande, men å andra sidan ej heller utan närmare prof ning ville förkasta den sedan 

 flera år tillbaka använda och dessutom mycket tidsbesparande, EuKMAN'ska metoden, 

 ansattes under en längre tid — ■■/, — 29 / 5 1916 — alla jäsningsprof vid såväl 37° som 45°. De 

 undersökta vattenprofven härstammade dels från Årsta viken och Bornsjön i ofilt reradt 

 och filtreradt tillstånd, dels från Mälaren utanför Norsborgs- verkets intag. Ur de jäsnings- 

 kolfvar, i hvilka gas bildats efter 24 eller, som i ett afsevärdt antal fall, först efter 43 tim- 

 mar, gjordes försök att renodla gasalstraren. Isoleringen skedde genom anläggning af 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 59. N:o 5. 3 



