KUNOL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 59. NIO 5. 33 



af fäkal förorening uti vatten, hvilken baserar sig på det förhållandet, att förmågan hos 

 B. coli att alstra gas ur dextros är desto mindre ju längre bakterien uppehållit sig i vatten. 

 B. coli håller sig länge vid lif i vatten, men den försvagas enligt Henningsson så små- 

 ningom, hvaraf följden blir, att dess spaltande inflytande på dextros nedgår till ett mini- 

 mum eller blir lika med noll. Henningsson afser m. a. o. att medels sin metod kunna skilja 

 en färsk förorening af fäkalt ursprung från en gammal och därför hygieniskt mer eller 

 mindre betydelselös sådan. Enligt denna metod blandas 5 delar af vattenprofvet och 

 1 del 10 ° dextrospeptonvätska (dextros 10, pepton 10, klornatrium 5, vatten 75) å en 

 steril kolf. Blandningens dextroshalt utgör ungefär 1,7 ° . Med denna blandning f ylles 

 behållaren i en Henningsson's jäsningskolf (fig.l ), hvarefter det med sterilt vatten fyllda, 

 graderade gasröret påsättes. Apparaten inställes nu i en termostat å 37° och hålles här 

 48 timmar. Under denna tid har man uppmärksamheten inriktad hufvudsakligen på 

 följande tre punkter: 



1) tidpunkt, när gasbildningen begynner. 



2) gasmängd efter 24 timmar. 



3) gasmängd efter 48 timmar. 



Inträder nu gasbildning redan efter o till 6 timmar, så innehåller vattnet enligt 

 Henntngsson ett mycket stort antal fäkal-c o 1 i, och detsamma kan anses vara mycket 

 starkt förorenadt med fäkalier. Ju flera timmar som förflyta innan gasbildningen börjar, 

 desto färre B. coli förekomma i vattnet. Om gas uppträder först efter 14 till 15 tim- 

 mar, så innehåller undersökningsobjektet blott enstaka fäkal-c o 1 i. Förflyta åter 

 omkring 15 timmar, innan gasbildningen har börjat, så föreligger icke någon verklig, 

 fäkal förorening. Har vattnet verkligen varit utsatt för fäkal förorening, så ligger denna 

 enligt Henningsson i detta fall så långt tillbaka i tiden, att densamma upphört att äga 

 sin ursprungliga karaktär. Det är här icke fråga om verklig tarm-c o 1 i, säger Hen- 

 ningsson, utan om förändrade och försvagade stammar af bakterien. 



Gasmängden får efter 24 timmar icke vara mindre än omkring 5 cm 3 , om man skall 

 kunna anse, att verklig fäkal förorening föreligger. En mindre gasmängd angifver, 

 att den fäkala föroreningen icke är färsk. 



Gasmängden får efter 48 timmar icke vara mindre än omkring 9 cm 3 , om man skall 

 kunna påstå, att verklig fäkal förorening föreligger. I allmänhet skall densamma dock 

 vara större (10 — 14 cm 3 ), öfverstiger gasmängden 16 — 20 cm 3 , så talar detta förr 

 mot en verklig fäkal förorening. Henningsson observerade nämligen endast undantags- 

 vis stammar af tarm-c o 1 i, hvilka ägde en så intensiv gasbildningsförmåga. Däremot 

 konstaterade han förefintligheten af sådana i vatten inom Stockholm och i dess omgif- 

 ningar och vanligen då i relativt rena vattendrag (22). 



Henningsson refererar i sin afhandling om dessa undersökningar de försök, som 

 utförts för att utröna, i hvilken grad ljuset å ena sidan och uppehållet i vatten å den andra 

 inverkar nedsättande på B. c o 1 i's dextros-spaltande egenskaper. Af de här anförda 

 experimenten (sammanlagdt 9 försök) framgår, att ljuset föranleder atypicitet hos B. 

 coli, innan bakterien dör. I vatten, som innehåller af sevärda mängder för B. coli an- 

 vändbara näringsämnen, förökas bakterien till att börja med, men börjar så småningom 

 visa atypiska egenskaper för att slutligen dö bort. I vattenledningsvatten suspenderad 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 59. N:o 5. 5 



