K.UNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 59- NIO 5. 37 



resp. 9,5 cm 3 gas, alltså — om nian antager att (såsom ofta visat sig vara fallet) ungefär 

 hälften af alstrad gas gått förlorad i dessa fall - - 5,2 resp. 19 cm 3 gas. Samma vatten 

 har m. a. o. i det ena fallet gifvit för fäkal förorening atypisk gasbildning, i det andra 

 typisk. Samma resultat erhölls vid undersökning af den 27. VII. 1914 ur Drefviken (Skön- 

 dal) taget prof. 20 cm 3 vatten gåfvo efter 24 timmar i HENNiNGSSON-kolfven 3,2 cm 3 

 gas, under det att 10 cm 3 af samma vatten i Smitits jäsningskolf alstrade 4,8 cm 3 . 

 Vattnet i den rätt starkt förorenade Lillsjön visade den 11. VIII. 1914 efter 24 timmar 

 atypisk (2,5 cm 3 ), efter 48 timmar typisk (16,6 cm 3 ) gasbildning. På samma sätt för- 

 höllo sig de minst lika starkt förorenade Råstasjön och Lötsjön den 11. VIII. 1914. 



Vattnet har oftast visat atypisk gasbildning under sommarmånaderna, när ämnes- 

 omsättningen i vattendragen är lifligast, men äfven under den kallare årstiden (februari 

 och maj ) har sådan observerats. Det förefaller förf. ingalunda omöjligt, att den atypiska 

 gasbildningen understundom kan förorsakas af bakterier med samma biologiska karak- 

 tärer som de gasalstrare, h vilka påvisats uti fisktarmen. I några fall har det visat sig, 

 att dessa senare ibland bilda endast små mängder gas ur dextros (jfr äfven tabellen 

 å sid. 38 — 39 ). Så alstrade tarminnehåll ur gädda IV efter 48 timmar endast 0, öcm 3 gas i 

 en Smith's kolf, innehållande 15 cm 3 1,7 % dextros-lösning. A andra sidan kan det in- 

 träffa, att i fisktarmen förekommande gasalstrare alstra lika mycket eller mera gas än 

 ur varmblodiga organismers fäces isolerad B. c o 1 i. Abborre I bildade sålunda i 

 en med 15 cm 3 1,7 % dextrosvätska fylld Smith's kolf 6,i cm 3 gas inom 24 timmar. 



I en likadan jäsningskolf, innehållande 120 cm 3 dextroslösning af samma koncentra- 

 tion, bildade abborre I 53,o cm 3 gas, under det att B. c o 1 i I (isolerad ur fäces) ur 

 samma mängd dextrosvätska på samma tid blott bildade 36,o cm 3 gas. Om (beträffande 

 gasbildningsförmågan) atypiska fäkal-c o 1 i och kraftiga fisk-gasalstrare samtidigt 

 förekomma i ett vattenprof, torde sannolikheten vara mycket stor för att de senare 

 taga öfverhand uti jäsningsprofvet och genom den rikliga gasutvecklingen ge anledning 

 till det eventuellt oriktiga antagandet, att vattnet nyligen förorenats med fäkalier. 



Vid undersökningen af systemet Mälaren — Saltsjön fördelade Henningsson vat- 

 tenprofven allt efter deras renhetsgrad i tre grupper. Till grupp I ställdes sådana prof, 

 om hvilka man med säkerhet kunde säga, att de voro fäkalt förorenade. Grupp II om- 

 fattade de sannolikt fäkalt förorenade och grupp III de sannolikt icke fäkalt förorenade 

 prof ven. Af de till grupp I hörande prof ven gåfvo 95 % typisk gasbildning, inom grupp 



II visade alla och inom grupp III endast 13,5 ° af prof ven typisk gasbildning. 



Beträffande föreliggande undersökning af insjöarna har förf. icke kunnat finna, 

 att gasbildningsförmåga och renhetsgrad hos ett vatten alltid äro proportionella. Un- 

 dersökningarna visa, att vatten, om hvilka man af jäsningstitern att döma måste antaga, 

 att de innehålla rätt afsevärda mängder fäkaliehaltigt kloakvatten, i en del fall visat 

 synnerligen svag gasbildningsförmåga. Uti ifrågavarande afseende mycket renare 

 vatten ha åter gifvit typisk gasbildning, enligt Henningsson indicerande färsk, fäkal 

 förorening. 



Af följande sammanställning, i hvilken endast gränsvärdena medtagits, fram- 

 går, att Henningsson's jäsningsprof ej alltid lämnar det resultat, som man af ett vattens 

 jäsnings- (resp. coli-)titer kunde vänta sig. Den efter 24, resp. 48 timmar bildade 



