KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 59. NIO 5. 41 



4. Vattnets förhållande till mjölk. 



Om steril mjölk försättes med kloakvatten i förhållandet 1: 10 och blandningen 

 hålles vid 37°, så koagulerar mjölken inom 10 — 24 timmar med sur reaktion och under 

 gasbildning. Utspädes kloakvattnet med allt större mängder sterilt vatten, innan det 

 blandas med mjölken, så befinnes detsamma, när urspädningen nått en viss höjd, ej längre 

 påverka mjölken på samma sätt som i koncentrerad form. Mjölken koagulerar antingen 

 ej alls eller mycket långsamt eller ock undergår den andra förändringar, hvilka i det föl- 

 jande skola beröras. 



Resultaten af några förberedande försök öfver ytvattens förhållande till mjölk, 

 som förf. utförde före här refererade undersökningars början i november 1913, berätti- 

 gade till det antagandet, att man af ett vattens inverkan på steril mjölk vid 37° skulle 

 kunna erhålla rätt användbara hållpunkter för dettas bedömning ur hygienisk synpunkt. 

 Henningsson påpekar också uti sin i det föregående omnämnda af handling {23), att 

 man vid undersökningar av ett vatten borde kunna erhålla värdefulla upplysningar om 

 detsammas förorening med fäkalier genom att aktgifva på koaguleringens förlopp uti 

 mjölk, som försatts med vissa mängder af vattnet. H. pröfvade metodens värde i sam- 

 band med de undersökningar af Mälaren — Saltsjön, som han utförde åren 1909 — 1911. 

 1 cm 3 vatten blandades med 9 cm 3 steril mjölk och hölls vid 37°. Härvid visade sig, 

 att vatten, om hvilket man med bestämdhet visste, att det var förorenadt af kloak- 

 vatten, alltid koagulerade mjölk inom 48 timmar. Om vattnet åter var relativt rent 

 eller fritt från fäkal förorening, inträdde koaguleringen först efter tre eller flera dagar 

 eller också icke alls. 



På grund af hvad ofvan anförts pröfvades vid undersökningarna af Mälaren 1913 

 och insjöarna inom Stockholm och i dess omnejd 1913 — 1916 alla vattenprofs förhål- 

 lande till steril mjölk vid 37°. 



10 cm 1 å profrör affylld, steril, separerad mjölk försattes med 1 cm 1 af vattenprofvet, hvarpå om- 

 skakades. Blandningen hölls under en tid af högst 30 dagar vid 37°; h varje dag nttogs rören ur termo- 

 staten för undersökning af kulturens fysikaliska beskaffenhet och reaktion å lakmuspapper. Visade inne- 

 hållet efter kortare eller längre tid typisk coli-jäsning (koagulering, gasbildning och sur reaktion) afslutades 

 försöket. Så länge detta icke var fallet eller om utvecklingen uti kulturen slog in i annan riktning (koa- 

 gulering vid amfotär reaktion, peptonisering, alkalisk reaktion, amylobacter- eller put ri f i c u s-jäsning, 

 etc.) fortsattes observationerna för hvarje dag under en månads tid. Kulturernas reaktion pröfvades hvarje 

 dag. Härvid användes såväl blått som rödt lackmuspapper, å hvilka — sedan de fuktats med lednings- 

 vatten — en ögla af kulturen öfverfördes. På detta sätt var det alltid lätt att med säkerhet afgöra, om 

 mjölken bibehållit sin amfotära reaktion, om denna höll på att öfvergå i sur eller alkalisk eller slutligen 

 om rent sur eller rent alkalisk reaktion förelåg. 



Verkställda undersökningar ha visat, att alla vatten, hvilka a priori kunna antagas 

 vara uppblandade med föroreningar af fäkalt ursprung, inom korttid (15 — 72 timmar) 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 59. N:o 5. G 



