KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAK. BAND 59. N:0 5. 53 



Äfven denna pröfningsmetod fick snart vika för en annan, hvilken helt enkelt 

 bestod däri, att vattnet blandades med en viss mängd metylenblåttlösning och tiden 

 för affärgningens inträde observerades. Härigenom torde undvikas, att sådana mikro- 

 organismer, som genom peptontillsatsen gynnas i särskild grad, hållas inom tillbörliga 

 gränser i sin utveckling; miljön blir också på detta sätt naturligare, ej så plötsligt för- 

 ändrad som vid peptontillsatsen. Vid prof vet s ansättande förfors på följande sätt: 

 Uti en steril glasproppsflaska a 50 cm 3 afpipetterades 1 cm 3 (i vissa fall endast 0,5 cm 3 ) 

 0,i % metylenblåttlösning, hvarefter kärlet fylldes med vatten och slöts såsom of van 

 nämndes. Blandningen ställdes vid 18 — 20°; vid februariserien 1916 äfven vid 37°. 

 Den tid, som förflöt från profvets ansättning till dess fullständig affärgning inträdt, 

 antecknades. Observationer härutinnan utfördes hvarje dag. 



Metylenblåttlösningen användes vid alla pröfningar af resp. vattenprofs reduk- 

 tionskraft i med alkohol försatt vattenlösning enligt följande recept: 



Metylenblått 0,1 



Absolut alkolhol • 5 



Vattenledningsvatten 20 



uppvärmdes öfver gaslåga till lösning, hvarefter tillsattes 



Vattenledningsvatten ad 100 



Lösningen begagnades vid dessa pröfningar steril. Steriliseringen skedde genom 

 en half timmes upphettning i strömmande vattenånga. Utförda försök ha emellertid 

 visat, att steriliseringen synes vara obehöflig och liksom lösningens ålder utan nämn- 

 värdtinflytande på reduktasprofvets resultat. Däremot är tillsatsen af alkohol till 

 färglösningen synbarligen af mycket stor betydelse för reduktionen. Detsamma kan 

 sägas om det vid pröfningen använda färgämnets mängd och art. Så reduceras det 

 ena metylenblåttpreparatet lätt och ledigt, under det att det andra fabrikatet först 

 efter lång tid påverkas af mikroorganismerna. Beträffande dessa detaljer uti reduktas- 

 profvet hänvisas till sid. 54 o. följ., där resultaten af de af förf. anställda försöken äro 

 beskrifna. 



Det är naturligtvis af mycket stor vikt vid användningen af metylenblått som 

 indikator å ett vattens renhetsgrad, att färgämnet ej tillsättes profvet i allt för stora 

 kvantiteter, som kunna verka hämmande pä mikroorganismernas fysiologiska funk- 

 tioner. Vid af förf. verkställda pröfningar befanns det, att en 0,1%, med 5% absolut 

 alkohol försatt metylenblåttlösning (BB de Haén) ej dödade B. coli och ej heller 

 Bacillus Globigii (B. mesentericus ruber) inom 24 timmar, hvaraf 

 framgår, att metylenblåtts dödande inverkan på mikroorganismer synes vara ganska 

 ringa. Efter en vecka visade sig B. coli vara död. Tillsatsen bör ej vara större 

 än att en från början kraftigt blå färgton erhålles å blandningen af vatten och färglös- 

 ning. Å andra sidan måste äfven hänsyn tagas till att observationer rörande tidpunkten 

 för blandningens affärgning ej gärna kunna utföras hela dygnet om under flera dagar. 

 Metylenblåttill satsen bör m. a. o. vara så stor, att underlåtandet af nattobservationer 

 ej allt för mycket influerar på bedömandet af pröfningsresultaten. Tillsättas för små 

 mängder metylenblått, blir skillnaden uti reduktionsförmåga^mellan olika — speciellt 

 starkare förorenade — vatten ingen eller för ringa för att af densamma skola kunna dragas 

 några slutsatser beträffande objektets renhet. Till samma resultat kom Barthel (3) 



