KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 59. NIO 5- 67 



af färgades långt innan svafvel vätebildning i vattnet inträdde; häraf torde man kunna 

 draga den slutsatsen, att andra föreningar än svafvelväte orsaka reduktionen. Schar- 

 dinger (57) tror, att svafvel vätebildningen spelar en viktig roll vid de reduktions- 

 processer, som föranleda bakteriehaltig mjölks af färgande inverkan på metylenblått. 

 Vatten ur Norrström norr om Badinrättningen, som — försatt med 2 % 0,1 % metylen- 

 blåttlösning — stått i glasproppsf läskor vid rumstemperatur 15 dagar, luktade starkt 

 af svafvelväte vid öppnandet; med Caro's reagens erhölls också kraftig svafvel vätere- 

 aktion. Efter blandningens affärgning hade densamma stått i oöppnad flaska i högst 12, 

 lägst 8 dagar (jfr försök H, sid. 57). Vattenledningsvatten, som tagits ur en tappkran 

 i farmaceutiska institutets bakteriologiska laboratorium och behandlats på samma sätt 

 och som därefter i oöppnad flaska stått vid rumstemperatur nära ett års tid, luktade 

 däremot icke och gaf ej heller reaktion å svafvelväte. Vatten ur Norrström norr om 

 Badinrättningen, som affärgade metylenblått efter sju dagar, var affärgningsdagen 

 fritt från svafvelväte. Detsamma var förhållandet med samma vatten, när det en, resp. 

 två dagar efter affärgningen undersöktes. Af dessa försöks resultat syntes framgå, 

 att äfven ett relativt så rent vatten som det i Norrström norr om Badinrättningen 

 ägde benägenhet att efter längre tid ruttna. Svafvelvätebildningen syntes å andra sidan 

 icke vara orsaken till vattnets affärgande inflytande på metylenblått. För att ytter- 

 ligare kontrollera dessa förhållanden utfördes följande prof. 



Vatten ur Norrström norr om Badinrättningen försattes med metylenblått i vanlig mängd. Fyra prof an- 

 sattes och höllos vid 18 — 20°. Efter fem dagar voro alla affärgade. En dag senare pröfvades innehållet i en flaska 

 å svafvelväte med negativt residtat. Äfven di 1 flaskor, som undersöktes två och tre dagar senare, voro fria från 

 svafvelväte. Den fjärde flaskan, som ej öppnades förrän 22 dagar efter affärgningen, innehöll däremot svafvel- 

 väte. Samtidigt med ansättandet af ofvan omnämnda prof fylldes 20 glasproppsflaskor å 50 cm 3 med samma 

 vatten utan några tillsatser. Flaskorna fingo stå vid rumstemperatur. Med några dagars mellanrum under- 

 söktes nu vattnet i dessa flaskor å svafvelväte. Den sista flaskan pröfvades efter 55 dagar, räknadt från ansätt- 

 ningsdagen. Vattnet var fritt från svafvelväte. — Vatten ur Norrström, som efter prof tagningen "stått vid rums- 

 temperatur ett dygn, affärgade 0,2 — 1 cm 3 metylenblått efter 6 — 11 dagar. Trettio dagar senare luktade inne- 

 hållet i alla flaskorna intensivt af svafvelväte. 



Vid ofvan meddelade försök har sålunda 



1) svafvelväte aldrig kunnat påvisas i uti sluten flaska under 6 — 55 dagar vid rums- 

 temperatur förvaradt vatten ur Norrström norr om Badinrättningen, 



2) svafvelväte aldrig kunnat påvisas i en blandning af dylikt vatten och metylenblått 

 samma dag, som affärgning inträdt, 



3) svafvelväte ej kunnat påvisas i en blandning af Stockholms vattenledningsvatten 

 och alkoholhaltig metylenblått-lösning, som efter affärgning stått vid rumstempera- 

 tur i 10 — 11 månader, 



4) svafvelväte alltid kunnat påvisas i en blandning af vatten ur Norrström och alkohol- 

 haltig metylenblåttlösning, om denna efter affärgning fått stå vid rumstemperatur 

 kortare eller längre tid (minimum 8 dagar). 



Äfven i ett så rent vatten som Stockholms vattenledningsvatten uppstå alltså 

 under förvaring i sluten flaska metylenblått reducerande föreningar. Frånvaron af 

 svafvelväte i en blandning af detta vatten och metylenblått, som förvarats ett år, talar 

 för att den affärgande principen ej utgöres af nämnda förening, utan att metylenblåtts 

 omvandling uti leukoförening i detta fall åvägabringas af andra reducerande ämnen, 



