68 H. HUSS, BAKTERIOLOGISKA UNDERSÖKNINGSMETODER. 



som uppstå på biokemisk väg. Förhållandet torde vara detsamma, när vatten ur Norr- 

 ström af färgar metylenblått. Svafvelväte kunde ej påvisas i blandningar af detta 

 vatten oeh alkoholhaltig metylenblåttlösning förrän ungefär en vecka efter det att af- 

 färgning inträdt. Svafvelväte kan därför ej heller här tänkas ha medverkat vid själfva 

 affärgningen, ty om detta varit fallet, borde ej den biokemiska process, hvarvid denna 

 reducerande förening bildades, ha afbrutits i och med affärgningen och sedan efter en 

 tid ånyo börjat, utan halten af svafvelväte hade väl alltmera ökats och gifvetvis strax 

 efter affärgningen kunnat påvisas i vätskan (jfr Spitta och Weldert (64)). Det i 

 blandningen af vatten och metylenblått bildade svafvelvätet torde med tämligen stor 

 säkerhet kunna sägas leda sitt ursprung ur i vattnet lösta sulfater, hvilka här på samma 

 sätt som sker uti naturen sönderdelas af sulfatreducerande bakterier. För att kunna 

 inleda och genomföra denna process erfordra bakterierna emellertid liksom vid reduk- 

 tionen af metylenblått närvaro af organiska föreningar i små mängder. Användbara 

 i detta syfte ha vid anställda försök etylalkohol och acetaldehyd visat sig vara; däremot 

 synes — af de få försök som utförts att döma — f ormaldehyd ej vara brukbar som närings- 

 ämne vid ifrågavarande process. Det vatten, som framrinner i Norrström norr om Bad- 

 inrättningen, har ej vid något af alla de tillfällen, då försök häröfver utförts, innehållit 

 sådana organiska ämnen, som erfordras för sulfatreducerande bakteriers utveckling 

 eller för att vattnet skall kunna reducera metylenblått. Flera försök ha visat, att svaf- 

 velväte icke bildas uti ofvannämnda vatten vid längre tids förvaring i fylld och sluten 

 glasproppsflaska vid rumstemperatur. Vid ett försök, som begynte den 10 november, 

 fylldes 21 flaskor a 50 cm 3 med vatten. Den 16 november pröfvades innehållet i två 

 flaskor å svafvelväte med negativt resultat. Öfriga flaskor undersöktes å svafvelväte 

 med en eller flera dagars mellanrum. Den sista flaskan öppnades den 4 januari följande 

 år; den innehöll lika litet som de föregående svafvelväte. En flaska, rymmande en li- 

 ter, fylldes den 8 januari med vatten ur Norrström. Den 23 mars, då flaskan öppnades, 

 var vattnet praktiskt taget luktlöst och klart, med ytterst ringa bottensats och fritt 

 från H 2 S. En annan flaska, rymmande 200 cm 3 , fylldes den 8 januari och öppnades 

 den 8 februari. Innehållet var luktlöst Flaskan slöts åter och öppnades ånyo den 23 

 mars; äfven nu var vattnet fritt från H 2 S. Vattnet var klart och hade af satt en ytterst 

 ringa bottensats, bestående af organisk och oorganisk detritus, planktonorganismer 

 och bakteriezooglöor. Den 8 januari fylldes två andra flaskor med samma vatten som 

 vid nyssnämnda försök, men med en tillsats af 0,5 % absolut alkohol. Den 22 januari 

 öppnades den ena flaskan, hvars innehåll då ägde en mycket svag, rutten lukt. Den 

 8 februari öppnades flaskan åter och hälften af innehållet pröfvades å svafvelväte med 

 negativt resultat. Vattnet hade en samtidigt rutten och smultronlik lukt. Den 23 

 mars öppnades flaskan, som sedan den 8 februari stått till hälften fylld. Vattnet var 

 nu svagt grumligt, opakt och ägde svag, obestämd, om frukt påminnande lukt. En 

 mikroskopisk undersökning af vattnet visade, att det innehöll rikligt med bakteriezo- 

 oglöor. H 2 S kunde påvisas. Den andra flaskan, som hela tiden stått sluten, öpp- 

 nades den 23 mars. Vattnet i denna flaska var opakt och en livitgrå, något slemmig 

 bottensats hade bildats. Denna utgjordes af små, stafformiga bakterier. Vattnet 

 luktade starkt af svafvelväte. Med Caro's reagens erhölls stark reaktion å svafvelväte. 



