KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 59. NIO 5. 69 



Vatten ur Norrström, som den 23 november försatts med 0,oooi % acetaldehyd, luktade 

 den 4 januari påföljande år starkt af svafvelväte och gaf kraftig reaktion med Caro's 

 reagens. I samma vatten, försatt med 0,ooi % — 0,02 % acetaldehyd fanns likaså 

 svafvelväte, när flaskorna öppnades efter 42 dagar. Vattnet luktade konserverad 

 hummer, men icke svafvelväte. Med 0,<m% acetaldehyd försatt vatten luktade efter 

 42 dagar konserverad hummer, men gaf ingen svafvelvätereaktion. Med 0,08% acet- 

 aldehyd försatt vatten luktade efter fyra månader acetaldehyd, men icke svafvelväte. 

 Anmärkas bör här, att med 0,os % acetaldehyd försatt vatten affärgade metylenblått 

 först efter 1 104 timmar. Vatten, innehållande 0,i — 0,2 % acetaldehyd, visade efter 

 2 880 timmar ingen affärgande inverkan på metylenblått. För stora mängder af nämnda 

 förening hämma mikroorganismernas utveckling. Vid ett annat tillfälle utförda försök 

 visade emellertid, att vattnet efter tillsats af 0,i % acetaldehyd kunde af färga metylen- 

 blått inom 840 timmar. 0,2 och 0,5% hindrade samtidigt reduktionsprocessen; affärg- 

 ning hade ej inträdt efter 3 024 timmar. Vatten, som försatts, med 0,oos% formalde- 

 hyd och som stått vid rumstemperatur 3 024 timmar, ägde ingen lukt af svafvelväte. 

 Detsamma var förhållandet med vatten, som erhållit en tillsats af 0,ooi, 0,002, 0,004% 

 formaldehyd, efter 1 088 timmar. Vatten med 0,oc>8 % formaldehyd var efter 2 880 tim- 

 mar fritt från svafvelväte. Vatten, som försatts med 0,ooi, 0,002, 0,ou4, 0,oos% form- 

 aldehyd, affärgade metylenblått efter 696, 432, 696, resp. 2 880 timmar. 



Ofvan refererade försök visa, att vatten från Norrström efter tillsats af små mäng- 

 der alkohol eller acetaldehyd kan bli svaf velvätehaltigt ; formaldehyd har ingen sådan 

 inverkan. Vatten utan dylika tillsatser synes däremot ej förändras på detta sätt. Här- 

 af torde man kunna draga den slutsatsen, att förbrukningen af i vatten af här använd 

 renhetsgrad löst luftsyre icke till någon del kan tillskrifvas oxidationen af i vattnet på 

 mikrobiologisk väg bildadt svafvelväte. Svafvelvätet i dylika och möjligen äfven i 

 långt orenare vatten härrör säkerligen i sin helhet från i bottengyttjan försiggående pro- 

 cesser. 



För jämförelses skull pröfvades äfven vatten ur Arstaviken beträffande svafvel- 

 vätebildningsförmåga. 



Försök I: Ofiltreradt vatten ur Arstaviken, innehållande 973 mikroorganismer per 

 cm 3 , fylldes på glasproppsflaskor a 250 cm 3 . Fem af flaskorna erhöllo ingen tillsats, 

 fem försattes med 0,5% absolut alkohol och fem flaskor med 0,oi % acetaldehyd. Flas- 

 korna förvarades vid rumstemperatur. Efter en månad pröfvades lukten å en af de 

 fem förstnämnda flaskornas innehåll. Vattnet var luktfritt. Efter två månader, 

 från försökets början räknadt, öppnades ytterligare en flaska; äfven i denna var vattnet 

 luktlöst. De öfriga tre flaskorna innehöllo efter tre månaders tid likaledes luktfritt 

 vatten. De med alkohol försatta flaskorna öppnades efter en månad och gåfvo samt- 

 liga stark reaktion å svafvelväte. Af med acetaldehyd försatta flaskor pröfvades en efter 

 en månad och befanns innehålla svafvelvätefritt vatten. Efter fyra månader öppnades 

 de öfriga. Samtliga vatten luktade likt konserverad hummer. Två af dem stunko 

 dessutom af svafvelväte. 



Försök II: Sandfiltreradt vatten ur Arstaviken, innehållande 20 mikroorganismer 

 per cm 3 , pröfvades på samma sätt som ofiltreradt vatten enligt försök I. Det vatten, 



