KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:0 I. 25 



2. Termometrar. 

 Termometrar för bestämning: af djupvattnets värmegrad. 



Till de värmeisolerade djup vattenhemtarne hörde vanligen qvicksilfvertermometrar 

 med benglasskala graderad i 7-,° C. De hade en liten cylindrisk kula, förlagd så långt 

 under skalans O-punkt, att kulan var nära vattenhemtarens botten, då termometern ned- 

 förts i vattenhemtaren till nära O-punkten. I denna ställning aflästes termometern, sedan 

 den efter lindrig rörelse upp och ned antagit konstant visning. A h värd era fartyget fun- 

 nos 5 sådana termometrar, hvaraf 2 voro afsedda för dagligt bruk och 3 som reserv- 

 instrument. De förra voro inneslutna inom en tunn messingshylsa, försedd med en slits 

 för skalan och nätformigt genombruten omkring kulan. Erfarenheten visade dock att detta 

 skydd var öfverfiödigt, emedan man i alla fall vidtagit det försigtighetsmatt att å fartygets 

 reling på den plats, der vattenhemtarne upphalades, upphänga en ined blånor fodrad träd- 

 låda för undanläggande af termometrar eller andra ömtåligare saker. Det var angenämare 

 att afiäsa termometrarne fria och de begagnades derför snart utan hylsa, utan att detta 

 medförde förlust af någon termometer. 



Hvardera fartyget hade dessutom två Miller-Casella termometrar, tillhöriga Veten- 

 skapsakademiens meterologiska centralanstalt. De voro afsedda att användas blott i de 

 fall, då man på grund af djupets storlek kunde befara, att de värmeisolerade vattenhemtarne 

 ej skulle vara nog pålitliga, och man derföre föredrog att använda djup vattenhemtaren 

 n:o 4. Beträffande de baltiska hafvens värmeförhållanden hade man hittills ej haft annan 

 erfarenhet, än att vattnets värmegrad ständigt af t äger mot djupet, och Miller-Casella ter- 

 mometern syntes derföre vara användbar på stora djup. Vid begagnandet af de värme- 

 isolerade vattenhemtarne visade sig dock under expeditionens fortgång att ett helt annat 

 förhallande kan ega rum inom de inre baltiska sjöarne, i det att vattnets värmegrad ofta 

 redan efter 50 meters djup åter börjar stiga, och att temperaturen sedan kan omvexlande 

 till- och aftaga mot djupet, i hvilket fall en Miller-Casella-termometer naturligtvis ej kan 

 gifva riktiga resultat. 



Ombord å Alfhild kom Miller-Casella-termometern till användning blott pä några få 

 ställen i Skagerack, men ej alls i Kattegat eller Östersjön, emedan djupen i sednare om- 

 råden ingenstädes voro större, än att den värmeisolerade vattenhemtaren med full trygghet 

 kunde begagnas. Ombord å Klint blef deremot det sistnämnda instrumentet knappast alls 

 användt under expeditionens början, då fartyget befann sig i Bottenviken och nordliga 

 delen af Bottenhafvet, emedan herr Cronander, som a detta fartyg i första rummet hade 

 sig det hydrografiska arbetet anförtrodt, föredrog Miller-Casella-termometern. De å dessa 

 områden gjorda temperaturobservationer blefvo derföre, såsom af journalen framgår, fåtaliga 

 relativt till dem å andra områden, och, för så vidt äfven här ett tilltagande af värme- 

 graden mot djupet förekommit, kunna de delvis äfven vara osäkra. Då emellertid fördelen 

 af den värmeisolerade vattenhemtarens begagnande under expeditionens fortgång blef all- 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Bd 25. N:ö 1. 4 



