26 F. L. EKMAN, DEN SVENSKA HYDROGRAFISKA EXPEDITIONEN 1877. 



deles obestridligt, blef denna apparat äfven å Klint sedermera nästan uteslutande använd 

 för bestämning af djupvattnets värmegrad. 



Termometrarnes korrektion bestämdes af mig omedelbart före expeditionens åtgång. 

 För Miller-Casella-termometrarna, hvilka såväl å sjelfva termometrarnes ebonitfästen som å 

 deras metallomhöljen blifvit signerade med n:o 1, 2, 3 oeh 4, fann jag vid 0° korrektionerna 

 -f- 2, -f- 0,2 -f- 0,3 och -|- 0,o. För de 10 andra termometrarna, som tillverkats af Veten- 

 skapsakademiens meterologiske instrumentmakare, herr Aderman, fann jag ingen korrektion 

 behöflig, och då jag under färden jemförde Alfhilds termometrar sins emellan oeh med 

 dess Miller-Casella-termometrar, fann jag ingen relativ förändring dem emellan. Det hade 

 visserligen varit önskligt att alla termometrarne blifvit åter kontrollerade efter expeditio- 

 nens slut. En sådan kontroll kom likväl först att ske flera år derefter, under hvilken tid 

 alla termometrarne legat obegagnade. Jag fann då för Miller-Casella-termometrarna korrek- 

 tionerna -f- 1,8, -J- 0,: J >, -f- 0,:i5 och -j- 0,15 vid 0°. Den förstnämnda af dessa korrektioner 

 är dock mindre säker, emedan termometerns stålindex under begagnandet glidit upp i 

 kulan. För de tre öfriga skulle således förändringen blott hafva belöpt sig till 0,05 å 0,15°, 

 qvantiteter, som i alla händelser ej är lätt att å en dylik i hela grader delad termometer 

 säkert under arbetet ombord bestämma. De nämnda termometrarnes visning vid -f~ 18° 

 var på grund af jemförelse med en Geisslers normaltermometer ej förändrad med öfver 0,°i. 

 Hvad beträffar de 10 termometrar, som tillhörde de värmeisolerade vattenhemtarne, så be- 

 funnos de vid den förnyade kontrollen visa litet högre än från början. Jag fann för två 

 af dem korrektionen — 0°i, för 6 — 0,°2 oeh för de två återstående — 0,°a vid 0° och 

 samma korrektion vid -\- 18°. Då termometrarne nyss före expeditionens början voro 

 riktiga är emellertid sannolikt, att den lilla höiningen hufvudsakligen egt rum under den 

 långa tid, hvarunder de legat obegagnade. 



Jag har på grund häraf ej infört någon korrektion för de temperaturbestämningar, 

 som gjorts med de värmeisolerade vattenhemtarne och för Miller-Casella-termometrarne be- 

 gagnat deras ursprungligen bestämda korrektioner. 



3. Bottenhemtare. 



Vid expeditionens utrustning konstruerade jag ett par apparater, afsedda att upp- 

 taga temligen djupa prof af hafsbottnen på sådant sätt, att ordningsföljden af de a Hägrade 

 ämnena ej kunde dervid rubbas. Fig. 19 — 21 visa den af dessa apparater, som under 

 expeditionen blef mest begagnad och i journalen blifvit betecknad med n:o 1. Ett exem- 

 plar deraf medföljde hvardera fartyget. 



a är ett starkt rör af förtenaadt jern, ungefär 1,8 meter långt, 48 mm. i yttre och 

 39 mm. i inre diameter. 1 dess undre ända är ett skärpt munstycke af stal, b, inskrnfvadt. 

 Rörel kan lill 1,5 meter af dess längd nedtränga i bottnen utan hinder af apparatens öfriga 



