28 



F. L. EKMAN, DEN SVENSKA HYDROGRAFISKA EXPEDITIONEN 1877. 



Fk.g. 2s>. 



fr 



^ 



L/A 



Apparatens vigt ökas af 4 blyskifvor v, som äro uppträdda på cylindern />, och efter 

 behag kunna aflägsnas. Inberäknadt blyskifvorna väger apparaten 36 kilo. Priset för appa- 

 raten, som var väl arbetad, var ungefär 300 francs. 



Bottenhemtaren begagnades på följande sätt. Sedan man förut bestämt djupet med 

 vanligt, talgadt lod och dervid ej funnit stenig botten, fastgjordes bottenhemtaren på karbin- 

 haken till den för ändamålet afsedda gröfre lina, som var upplagd i en linkorg, och ned- 

 firades med ångvinchen, i det linan lades omkring det fria hufvudet af vinchens trumma. 

 Vid så stort afstånd från bottnen, att bottenhemtaren ännu borde fa tillräcklig fallkraft 



för att kunna djupt nedtränga i bottnen, eller åtminstone 10 meters 

 afstånd derifran, stannades linan och aftogs från vinchen, och en be- 

 höflig mängd af linan upplades på däck, hvarefter bottenhemtaren 

 fick nedfalla fritt. På smärre djup fick den sålunda nedfalla fritt 

 redan från början. Bottenhemtaren inhalades sedan med ångvinchen, 

 hvilket med Alfhilds vinch skedde med en hastighet af omkring 100 

 meter i minuten. Sedan apparaten tagits ombord och bottenprofvet 

 blottats, annoterades beskaffenheten och längden af dess vanligen något 

 olika lager, 1 och prof af dessa inlades i glasburkar, då spritlagda prof 

 önskades. Vanligen inlades dock hela bottenprofvet i en trädlåda af 

 samma bredd och längd som profvet. För detta ändamål medfördes 

 ett förråd af simpla trädbitar, hvaraf stycken af passande längd af- 

 sågades och sammanspikades. På lådorna anmärktes stationens n:o 

 och profvets läge i lådan. Emedan ett dylikt prof under torkningen 

 sammanskrumpnar, är det lämpligt att efter en tid öppna lådan och 

 inpacka något blånor deri för att säkrare behälla styckena i deras 

 ursprungliga läge. 



Mot den nu beskrifna apparaten kunna utan tvifvel befogade 

 anmärkningar göras. Svårigheterna vid dess konstruktion voro rätt 

 stora till följd af de olika vilkor, som jag önskade tillgodose. Jag 

 ville ogerna göra apparaten tyngre än att den temligen lätt kunde 

 handteras af en man. I 'a det att röret likväl måtte kunna nedtränga 

 djupt i hafsbottnen, borde det ej göras mycket tjockare i godset än 

 som för styrkan var nödigt, och da det nyssnämnda djupet ej kunde 

 närmare bedömas på förhand, syntes önskligt att ej göra rörets längd 

 mycket mindre än 2 meter. För att undvika en ännu större, obeqväm 

 längd hos apparaten, blef den blyvigt, som skulle befordra apparatens nedträngningsförniaga, 

 förlagd å rörets öfre del, ehuru detta visserligen ej syntes gynsamt för apparatens benägen- 

 het att gå nedåt i vertikal ställning. Jag hoppades dock, att denna sednare egenskap 

 skulle tillräckligt befordras af det vatten motstånd, som dels linan, dels ventilhuset i appa- 



1 Ombord å Klint antecknades icke blott bottenprofvets längd, utan ofta också den Längd, livartill röret 

 utvändigt befanns förorenadt af bottenleran. Der bada dessa siffror antecknats för samma bottenprof, förhålla de 

 sig vanligen som 0,5 : 1, stundom som 0,4, 0,7 0,9 : 1. Den längd, livartill apparaten inträngt i leran, äfven 

 förutsatt alt leran ej delvis bortspolats under apparatens upphiilning, har dock föga betydelse, då man ej känner 

 den vinkel, hvari apparaten stannat i bottnen, och således ej heller det vertikala djup. livartill den nedträngt. Jag 

 har derför ej funnit anledning att införa nämnda siffra i journalen. 



