32 



F. L. EKMAN, DEN SVENSKA HYDROGRAFISKA EXPEDITIONEN 1877. 



K. 



utanpå halfvorna, sedan dessa passats tillsammans, hvarvid en liten tapp i kanten af den 

 _ p. „- ena halfvan och ett motsvarande hål i kanten af den andra 



närmare bestämma dess ställning. Munstycket och jern- 

 bandet kunna om nödigt starkare fastklämmas vid röret med 

 ett par tunna jernkilar. Sedan röret är sammanpassadt in- 

 skjutes det i tackjerncylindern d, och fastgöres dervid med 

 en tvärs genom båda gående jernsprint, som ej synes å fi- 

 guren. Då buttenprofvet intränger i röret, har vattnet fritt 

 afiopp upptill genom två större öppningar e e i rörhalfvorna 

 och cylindern. 



Ventilen utgöres här af två tunna stälfjedrar k af 

 samma bredd som röret invändigt. Då apparaten nedfiras 

 ligga de tätt intill 2 af rörets sidor, men då linan inhalas 

 glida de ned och sammanlöpa till den ställning, som visas 

 i fig. 25, och afspärra då fullständigt rörets mynning. De 

 ledas dervid af tunna jernplattor, som äro fastnitade på rör- 

 halfvornas båda hela insidor och lemna emellan sig spar för 

 fjedrarnes rörelse. Fjedrarne äro fastade vid 2 smala jern- 

 stänger k, som skjuta upp så väl genom röret, som genom 

 hål i tackjerncylindern d, och inläggas naturligtvis i sina 

 spär på samma gång som rörhalfvorna sammanpassas. Fjed- 

 rarnes sammanslutning sedan apparaten trängt ned i bottnen 

 åstadkommes genom ett slag på jernstängerna k med tillhjelp 

 af följande anordning. 



I tackjernscylindern d är orubbligt fastgjordt ett jern- 

 rör i, 1 på hvilket en löpvigt af taekjern / kan fritt glida. 

 Då löpvigten nedfaller på stängerna k, drifvas stålfjedrarne 

 i rörets mynning tillsammans. Innan apparaten nedfiras 

 uppgillras löpvigten så, som hg. 24 visar. Den skjutes då 

 uppåt tills den stadnar mot en liten rörbit m, som är fast- 

 nitad på i. De två på löpvigten fastade, orörliga armarne 

 n läggas tätt intill röret i och den rörliga hylsan o skjutes 

 ned öfver deras ändar. Löpvigten hvilar då på m och kan 

 ej falla förr än hylsan o uppdrages. Linan fastgöres i den 

 ringformiga ändan af jernstången t, som är vertikalt rörlig 

 inuti röret i. Denna stång har i dess öfre ända en tyngd 

 och i dess nedre en klack p, som skjutes ut genom en slits 

 i röret i, så att stången ej kan utdragas ur jernröret längre 

 än till slutet af denna slits. Då apparaten nedfiras tränger 

 den således på klacken p, men då den stannat mot bottnen, 

 nedfaller stangen, hvarvid klacken p passerar förbi den på 

 hylsan o fastade fjederhaken z. Da linan äter långsamt 



/ 



II 



1 Diametern af detta rör hade lämpligen kunnat vara något större för att gifva hela apparaten mera stadga. 



