58 F. T.. EKMAN, DEN SVENSKA HYDROGRAFISKA EXPEDITIONEN 1877. 



som frän Finska vikens mynning går tvärs öfver norra Östersjön och förbi grundet norr 

 om Gotska Sandön (Kopparstenarne), böjer sig ned mellan svenska kusten och Gotland och 

 slutar ungefär på höjden af Wisby. Dess största djup träffas öster om Landsort på blott 

 30 kilometers afstånd från svenska kusten, hvarest inom ett omkring 33 kilometer lan^t 

 område af minst 200 meters djup några särskilda hålor finnas med djup af 300 till 400 

 meter. Slutligen tinnes vester om Gotland en särskild fördjupning, som i form af en 

 ganska rak och smal ränna af öfver 100 meters djup löper helt nära utmed Gotlands nord- 

 vestra kust och sträcker sig ned mellan Gotland och Oland. 



Midten af Östersjön kan sägas vara delad i tvä hälfter af Gotland och af ett vatten- 

 område af mindre än 50 meters djup, som från nämnda ö sträcker sig först sydligt och 

 sedan vestligt, förenar sig med landgrundningen utanför Blekinge och omsluter Oland. 

 Sydost om Öland sträcker sig detta grundare område med en bredd af 50 till 80 kilometer 

 så långt söderut att det kommer den tyska kusten närmare än den svenska och höjer sig 

 ungefär midt emellan Olands södra udde och Rixhöft till blott 12 meter frän vattenytan 

 (Middelgrundet). 



Djupet inom sjelfva Östersjön är alltså särdeles oregelmessigt fördeladt. Man kan 

 der urskilja 5 mer eller mindre åtskiljda fördjupningar af anmärkningsvärdare storlek. 

 hvilka, tagna i den ordning, hvari de ofvan anförts, torde på grund af deras belägenhet 

 lämpligen kunna betecknas med namnen Bornholmsdjupet, (50 till 100 meter), Danziger- 

 djupet, Östra djupet, Norra djupet och Gotlandsrännan, de 4 sednare djupare än 100 meter. 1 

 Tillflödet af det tyngre vattnet från Kattegat måste inom Östersjön på grund af djupets 

 fördelning taga sin väg närmare den tyska och ryska kusten än den svenska, och kan 

 först sedan det kommit upp i nordligaste delen af Östersjön tränga närmare intill svenska 

 kusten genom det norra, djupets sydvestliga arm. 



Östersjöns norra djup är alldeles afstängdt från de största djupen i BottenhafVet af 

 ett ni) eket vidsträckt område af mindre än 50 meters djup, hvars södra gräns gar tvärs 

 öfver Östersjön från Ifangö till Stockholms skärgård. HufVudpartiet af detta grundare 

 område omsluter Finska skärgården och Alandsöarne och dess vestligaste del skärgårdarne 

 utanför Stockholm och Oregrund. Men emellan öregrunds skärgård och Äland nedtränger 

 Iran BottenhafVet en smal ränna af öfver 50 meters djup, som snart vidgar sig till en 

 fördjupning af betydligt omfång mellan Alandsöarne och Uplands östra- kust, utan att dock 

 a t söder genomtränga den grundare banken. Här inträffar alltså det ovanligare förhållan- 

 det att inom sjelfva det grundare mellanområdet mellan Östersjön och Bottenhafvct ett 

 särskild! område af stort djup förefinnes, hvilket i dess sydligare; del benämnes Ålands haf 

 och i dess nordligare Södra Qvarken. I Ålands haf öfverstiger djupet vanligen 100 meter. 

 I Södra Qvarken öfverstiger det 100 och delvis äfven 200 meter, och kan uppgå till 250 

 å 270 meter på blott några få kilometers afstånd frän de närmaste skären. 



Bottenhafvets djup är i allmänhet mellan 50 och 100 meter. I dess nordliga hälft 

 börjar 50-metersdjupet på mycket ringa afstånd (Van svenska knsllineen, men i dess sydliga 

 del och på hela finska sidan vanligen först på ett afstånd af 20 till 40 kilometer från 

 land. kran Geflebugten gar en grundare bank, på hvilken djupen vexla från 50 till mindre 



1 Af de mindre områden, på hvilka djupet nedgår under 200 meter, kunna de Ivå förnämsta benämnas 

 Gotlandsdjnpet (200 250 m.) och Landsortsdjvpet (200—400 m.). 



