KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:0 I. 65 



att en på ett underlag af tyngre vatten fritt flytande ström måste följa lagarne för flytande 

 kroppars jemvigt i allmänhet, om också till följe af partiklames rörlighet särskilda för- 

 hållanden dessutom inträda för flytande vätskor i motsatts till fasta kroppar. Om en så- 

 dan ytström tilltagit i höjd och massa derigenom att ett nytt lager lättare vatten utgjutit 

 sig öfver densamma, så måste den derföre genast nedsjunka djupare i det tyngre under- 

 laget, af hvars vatten en viss mängd då undanpressas. Så snart denna rörelse blifvit full- 

 bordad och jemnvigten mellan ytströmmen och underlaget derigenom blifvit återställd, 

 måste hvdrostatisk jemnvigt äfven hafva inträdt i alla nivåer mellan ytströmmens och 

 sjelfva strömbäddens botten, ehuru ytströmmens yta ännu intager ett något högre läge än 

 från början. Den tillökning i bottentrycket, som inträder, då en nivåförhöjning hos en 

 dylik ström eger rum tillfölje af ökadt tillflöde, är således en öfvergående i motsats till 

 den varaktiga förökning af trycket i alla nivåer, som under samma omständigheter inträder 

 om vattnet i strömmen och dess underlag är af samma beskaffenhet. Men då ytströmmens 

 alla förhållanden blifvit konstanta och hvdrostatisk jemnvigt inträdt i vattenlagren under 

 ytströmmens botten, så förefinnes derstädes intet hinder för en rörelse af sådan art, att en 

 del af dessa lagers vattenpartiklar bortsläpas af ytströmmen under det att nya tillströmma 

 i motsatt rigtning från hafvet, eller m. a. o. att en ingående reaktionsström uppkommer 

 på djupet. 1 Emedan denna ytströmmens reaktionsverkan måste blifva starkare ju större 

 dess massa och hastighet äro, så bör alltså ett af starkare flodtillopp betingadt högre vatten- 

 stånd i ett dylikt område hafva till följd icke blott en ökad utströmning i dess öfre nivåer, 

 utan ock en ökad tillströmning af tyngre vatten på djupet. 



Dessa egendomligheter hos strömsättningen mellan området för ett lättare vatten och 

 hafvet kunna dock väsendtligt modifieras af strömbäddens form och djup. De måste fram- 

 träda fullkomligare, ju friare gemenskapen är mellan hafvet och den lättare ytströmmen 

 enär deraf beror huru lätt och hastigt den jemnvigt mellan båda, som är ett hufvudvillkor 

 för den ingående bottenströmmens uppkomst, kan inställa sig. Om strömbäddens djup mot 

 hafvet hastigt tilltager och dess bredd är stor i förhållande till det utströmmande vattnets 

 mängd, så blir af sednare skäl rubbningen i jemnvigtsläget vid ökadt flodtillopp obetyd- 

 lig, och denna rubbning kan till följe af den stora genomskärningsarean för djupvattnets 

 rörelse lätt återställas. Dessa förhållanden gälla i hög grad för de yttre baltiska sjöarne. 

 Äro dereinot två dylika områden skiljda af en bottentröskel af ringa djup och bredd i 

 förhållande till den utströmmande mängden af lättare vatten, så kan inträffa att ytström- 

 men der utfyller strömbädden ända till bottnen, och vid ytterligare tillökning af flodtill- 

 loppet bör då en varaktig förhöjning af vattentrycket äfven i den djupaste gemensamma 

 nivåen uppkomma, som ännu mer förhindrar uppkomsten af en ingående bottenström. 

 Mellan dessa ytterligheter i förhållandena kunna tänkas andra, som medföra olika villkor 

 för den ingående bottenströmmens styrka och föränderlighet, t. ex. sådane, att en ingående 

 bottenström vid normalt flodtillopp förefinnes, men vid ökadt tillopp aftager och vid till 

 en viss grad minskadt tillopp tilltager i styrka. Det mekaniska motstånd, som botten- 



1 Då denna bottenström till att börja med icke möter något öfverskjutande mottrvck, så är det sannolikt 

 att den till och med kan på grund af dess vis inertiae i någon mån upplyfta den utgående strömmen, åtminstone 

 der särskilda förhållanden i lutningen af strömbäddens botten dertill gifva anledning. 



K. Sv. Vet. Akad. Haudl. Band 25. N:o 1. 9 



