66 F. L. EKMAN, DEN SVENSKA HYDROGRAFISKA EXPEDITIONEN 1877. 



strömmen kan röna i strömbäddens förträngningar till följe af dess längd, krökningar m. ni. 

 kan naturligtvis äfven inverka på dess styrka. Huruvida alla dessa förhållanden i sunden 

 mellan de danska öarne äro sådane, att de betinga en tillökning af reaktionsströmmens 

 styrka, då Östersjöns nivå genom ökadt flodtillopp höjes och tvertom, kan visserligen ej 

 för närvarande afgöras, men i betraktande af utloppens sammanlagda bredd och djupet i 

 Stora Belt och den långsamhet, hvarmed vattenståndets förändring genom ökadt nodtillopp 

 kan ega rum, vore väl sannolikast, att så verkligen är förhållandet. 



Förändringen i vattenståndet inom ifrågavarande områden kunna emellertid föran- 

 ledas af orsaker, som verka mycket hastigare än förändringarne i flodtillbppets mängd och 

 särskildt med afseende på bottenströmmens rörelse måste utöfva en annan slags verkan. 

 En vigtig sådan måste vara förändring af Nordsjöns vattenstånd, som hastigt bör kunna 

 ega rum t. ex. på grund af en vindförändring, utan att den dervid verksamma vinden be- 

 höfver att direkt beröra de baltiska sjöarnes eget område. Om dessa sednares nivå förut 

 intagit den ställning till Nordsjön, som tilloppet af nodvatten ensamt skulle betinga, och 

 ytström och reaktionsström antagit en denna ställning motsvarande hastighet, så måste 

 dessa strömmar, särdeles i närheten af sjösystemets mynning, vara ganska känsliga för 

 rubbningar i Nordsjöns vattenstånd. Vid en viss höjning af detta måste den utgående 

 strömmen på en längre sträcka försvagas eller, om höjningen är nog stor och hastig, upp- 

 dämmas. Reaktionsströmmen som sådan måste då också derstädes försvagas eller försvinna, 

 men i stället inträder verkan af en annan kraft, som fortfarande drifver nordsjövattnet 

 inåt som bottenström. Då Nordsjön stiger, rubbas nemligen tryckförhållandena mellan 

 Nordsjön och de yttre baltiska sjöarne icke blott ofvanför ytströmmens undre nivå, utan 

 ända till bottnen, hvarvid nordsjövattnet på grund af dess större tyngd intränger under 

 ytströmmen och upplyfter den. Om en utgående ytström ännu fortfar längre in i sjö- 

 systemet och en ingående bottenström på grund af reaktionsverkan der ännu förefinnes, 

 så bör denna bottenström komma att understödjas af den i systemets mynning inträdda 

 förändringen. Vid en viss hastigare höjning af Nordsjön bör den utgående strömmen inom 

 hela den yttre afdelningen kunna drifvas tillbaka, så att hafsvattnet både på ytan och 

 djupet flödar in i Östersjön genom de danska sunden, hvarefter strömmens förlopp blir af 

 samma art, som ofvan angifvits för den normala, ingående reaktionsströmmen. 



( ):n däremot Nordsjön faller, så får den utgående ytströmmen naturligtvis ökad fart, 

 men ehuru reaktionsströmmen som sådan deraf borde befordras, så hejdas dock inström- 

 ningen på djupet nu af en kraft, som verkar åt motsatt håll. Ty vid sänkning så väl 

 som vid höjning af Nordsjöns vattenstånd rubbas jemnvigtsförhållandet mellan Nordsjön 

 och de baltiska sjöarne i alla nivåer ända till bottnen, och nu på sådant vis att pressionen 

 från de sednares sida får öfverhand. Den ingående bottenströmmen måste deraf försvagas, 

 och äfven kunna upphäfvas eller omvändas, och således det fall kunna inträda att vid 

 sjunkande vattenstånd i Nordsjön utström ända till bottnen uppkommer i de danska sunden 

 och sjösystemets yttre afdelning, åtminstone i dennas mindre djupa delar. 1 En sådan total 

 ömvändning af bottenströmmen bör framför allt lätt kunna inträffa nyss efter ett starkare 



1 Villkoren för utström blifva nemligen mindre jrvnsaninia ju större djupet är. Det torde derföre t. o. m. 

 kunna inträffa, att äfven (lå utström ända till bottnen råder i stora Belt. en ingående reaktionsström kan förerin- 

 nas på större djup i Skageraek eller Kattegat. 



