KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:0 I. 71 



vattenutbytet mellan det ifrågavarande området och hafvet. Detta åter beror på vindens 

 hufvudrigtning i förhållande till den normala flodströmmens, samt på vattenområdets form, 

 djup och läge till hafvet. I alla dessa afseenden blifva omständigheterna olika för det inre 

 och yttre baltiska sjöområdet. 



Gå vind och flodström i motsatt rigtning, så tillvexer den sednare i djup i mån 

 som dess hastighet hejdas, 1 men vid tillräcklig vindstyrka kan den tillbakaträngas mot 

 dess utgångspunkt. I det yttre baltiska sjösystemet kan derföre ytvattnet vid starka och 

 långvariga vindar från Nordsjön trängas tillbaka och ersättas af nordsjövatten, 2 så att salt- 

 halten hos Skageracks ytvatten t. o. m. utmed svenska Skagerackskusten stegras upp till S 1 2 / % # 

 Och ehuru V till SV-vindar icke äro direkt gynsamma för att afföra ytvattnet i Kattegat 

 till Östersjön, kan detta likväl ske till följe af den nivåförhöjning i Skagerack och Kattegat 

 och nivåsänkning i sydvestra Östersjön, som dylika vindar förorsaka, och hvarigenom yt- 

 strömmen i danska sunden kan omvändas. Hafva Skagerack och Kattegat sålunda blifvit 

 öfverfyllda af hafsvatten, så kunna dock vattenlagrens normala beskaffenhet lätt återställas 

 då vinden upphört och strömmen från Östersjön återvänder med förökad styrka. Helt annor- 

 lunda förhäller sig i detta afseende det inre sjösystemet till hafvet. Det ytvatten, som från 

 Kattegat af en dylik vind pressats tillbaka till Östersjön och som för en tid höjer salt- 

 halten i dess sydvestra del öfver det normala beloppet, återvänder väl delvis till Kattegat, 

 ytströmmen blir utgående, men största delen af det tyngre vatten, som under tiden för 

 vindens verkan i förökad mängd inströmmat till Östersjön, qvarhålles af bottentrösklarne i 

 de danska sunden och nedflöda småningom till sjelfva Östersjöns fördjupningar. Detta 

 saltare vatten får derföre till en början intet direkt inflytande på ytvattnets salthalt inom 

 det inre sjösystemets hufvudområden. Den jemna cirkulation af dessa områdens undre 

 lager, som flodströmmen i och för sig skulle medföra, antager sålunda af flera orsaker, 

 och väl mest genom vindarnes verkan, snarare formen af stötvis skeende tillflöden, hvarvid 

 de förut på bottnen befintliga vattenlagren undersvämmas af tyngre. För hvarje period af 

 starkare vindar från Nordsjön ökas alltså den absoluta vattenmängden i det inre sjösystemet, 

 såväl det lättare ytvattnet, som det tyngre bottenvattnet och särskildt detta sednare på ett 

 ganska varaktigt sätt. 



Om vinden går i samma rigtning som flodströmmen, så påskyndas dennes rörelse, 

 ytlagret uttänjes och af 'tager i djup, för så vidt ej hinder för rörelsen uppstår. Är kommu- 

 nikationen med öppna hafvet rymlig och djup, så sänkes dervid vattenståndet å det ifråga- 

 varande området. Denna sänkning har visserligen till följd en minskning af den absoluta 

 vattenmängden, men befordrar på samma gång en ingående bottenström från hafvet, hvar- 

 igenom mängden af det saltare vattnet ökas, under det att de öfre mindre salta vatten- 

 lagren aflägsnas. Då vinden upphört återställes lätt den absoluta vattenmängden till dess 

 ursprungliga storlek och ytlagren återtaga deras normala djup och beskaffenhet, i mån som 

 flodströmmen der åter hinner samlas. Dessa förhållanden, som mest äro tillämpliga på 



1 Till det yttre kännetecknas detta fall som bekant af en särdeles brant vågrörelse, då deremot vågorna 

 antaga en mer långsträckt form, när vind ocli ström följas. 



2 Den under sådana vindförhållanden i Skagerack ingående strömmen kan erhålla en betydlig hastighet 

 och har derföre föranledt mångfaldiga sjöolyckor innan fyrsystemet blifvit mera fullkomnadt. Ej sällan lär t. o. 

 m. då hafva inträffat att fartyg, som kommit i sigte af en fyr på svenska kusten, på grund af seglationshastig- 

 heten antagit den för att vara Skagens fyr och för att undvika Skakens ref hållit in i de bohuslänska skären. 



