78 F. L. EKMAN, DEN SVENSKA HYDROGRAFISKA EXEDITIONEN 1877. 



vattnet är likväl icke helt och hållet inskränkt till Skageracksdjupet, ty af sektion III sy- 

 nes att det öf vers värn mar bankarne, som bilda Skageracksbassinens norra rand på ett djup 

 af intill 200 meter, och alltså efter all sannolikhet intränger uti Christianiafjordens djupa 

 rännor. Deremot synes det icke hafva inkommit i Kosten-annan (se station 5 i sektion 

 III), der fördelningen af temperatur och salthalt under ett visst djup visar sig vara en helt 

 annan än utanför i öppna Skagerack. På största djupet i station 5 fanns en salthalt af 

 34,95°/oo under det på 175 meters djup utanför i station 8 botten profvet egde 35,5o°/ 00 salt. 

 Den undervattensbank, som mellan Koster och Väderöarne afspärrar Kosterrännan frän 

 Skageracksdjupet, har alltså under sommaren 1877 hindrat kommunikationen mellan dessa 

 båda hafsbassiners djupaste vattenlager. Emellertid visar en tidigare iakttagelse af Ekman 

 från sommaren 1869, då han i Kosterrännan på 180 meters djup fann vatten af 35,01 °/oo 

 salthalt, att oceaniskt vatten vid vissa tillfällen torde öfverstiga bankens nivå och intränga 

 i Kosterrännan. 



I afseende på oceanvattnets utbredning i vertikal riktning är följande att anmärka. 

 Den yttre sektionen Arendal — Skagen blef tyvärr ofullbordad tillfölje af inträffad ogynsam 

 väderlek, och man har derutaf endast stationerna 17 och 18 jemte en station i Arendals 

 hamn 16 och en annan utanför inloppet vid Torungen. Om man jemför 35 kurvans läge 

 i den yttre ofullbordade sektionen 1 och i den fullständiga inre sektionen II mellan (). Risör 

 och Hållö, finner man att oceanvattnet i allmänhet uppnår högre nivå uti den inre mel- 

 lersta delen af Skagerack än i den yttre. Derjemte visar 35 kurvan i tvärsnittet öfver 

 inre Skagerack (sektion II) en egendomlig form, i det vattnet af 35%o salthalt går vida 

 närmare ytan i stationerna 14 och 12 än i midten vid station 13 samt närmast kusterna. 

 35 kurvan har alltså ett minimum midt öfver Skageracks djupaste parti och tvenne maxima 

 belägna närmare bräddarne af den egentliga djupa bassinen. Mot kusterna stupar 35 

 kurvan liksom öfverhufvud taget alla isohaliner af högre gradtal temligen brant. Det i 

 Skagerack inträngande Atlantervattnet antager alltså i inre Skagerack formationen af en 

 kulle med insänkning i toppen, hvilken är belägen midt öfver den djupa bassinen och har 

 temligen branta sluttningar mot Norska och Svenska kusten. 



Denna formation är tydligtvis en effekt af vattnets rörelse i Skagerack. Skagerack 

 är en strömhvirfvel med stillvatten i midten. Af de strömmar som omkretsa detsamma 

 nemligen den Jutska, den Svenska och den Norska, strömmen ega de båda sistnämda, hvilka 

 man med ett gemensamt namn kan benämna den Baltiska strömmen, emedan den ytterst 

 leder sitt ursprung från utflödet ur Östersjön, mycket ringa djup men jemförelse stor ha- 

 stighet och rörelseenergi hos sina vattenmassor, hvilka flyta fram på ett underlag af sal- 

 tare, utifrån härstammande vattenlager, hvilkets understa och saltaste del utgöres af det 

 mäktiga lager af Atlantervatten med salthalt af öfver 35°/ 00 , hvilket fyller Skageracks djupa 

 bassin ända från botten och vid utkanten af den Baltiska kustströmmen och — jag tillägger 

 såsom jag tror äfven i öfverensstämmelse med professor Ekmans åsigter - genom denna 

 ströms reaktionsverkan — - lyftes till en nivå af blott 60 m. från hafsytan. 



Så tydligt än den här ofvan beskrifna formationen af 35-vattnet markerar sig uti 

 det tvärsnitt af inre Skagerack mellan O. Risör och Hållö, som jag efter Ekmans tabeller 

 utlagt i sektion II, skulle det emellertid vara förhastadt att på grund af denna enda sek- 



