84 F. L. EKMAN, DEN SVENSKA HYDROGRAFISKA EXPEDITIONEN 1877. 



O. som V. om Lsesö, hvarom ström-observationerna .från Laesö Rendes 1 och Trindelens 1 



fyrskepp bära vitne, och lika ofta, kan det inträffa, att Baltiska strömmen utsänder sinn 

 vattenmassor betäckande vida sträckningar af hafvet V. om Skagen. Skagens fyrskepp 

 ligger än uti den Jutska än uti den Baltiska strömmens vatten, såsom man kan se af om- 

 vexlimmrne hos de saltbestämninear och strömobservationer som tagas från detsamma. 

 Hvad som i första rummet utöfvar det bestämmande inflytandet på dessa förhållanden är 

 vinden. Men dervid inverkar icke blott riktningen utan äfven varaktigheten och styrkan 

 af den östliga eller vestliga vinden. Långvariga östliga vindar förmå drifva Baltiskt vat- 

 ten af ringa salthalt långt ut öfver vestra Skagerack, under det vestliga vindar fylla en 

 stor del af norra Kattegat med ytvatten från Nordsjön och antingen hålla den Baltiska 

 strömmen samlad utefter Sverges kust eller klyfva densamma i en östlig och en vestlig 

 gren som följer Jutlands östra kust, under det saltare vatten utifrån kilformigt tränger in 

 mot söder mellan båda grenarne förbi Lsesö. 



Till dessa ströraombyten, som ega rum vid ytan hufvudsakligen föranledda af vin- 

 darnes vexlingar, kommer den inverkan som ytströmmarne utöfva på de underliggande 

 djupare lagren. Då ett lager af strömmande färskare vatten utbreder sig öfver salt vat- 

 ten medfölja partiklar af detta senare (tillfölje af friktionen) ytströmmens undre lager. 

 För att ersätta dessa uppstiger utifrån djupet af det salta bottenlagret nya partiklar, hvari- 

 genom alstras en underström af salt vatten, som har motsatt riktning mot ytströmmen 

 och derjemte en tendens att uppnå högre nivå än det salta bottenlagret skulle intagit, 

 om det varit i hvila och icke påverkats af ytströmmens »reaktion». Professor Ekman har 

 först påpekat denna för hafsströmmarnes dynamik så vigtiga princip uti sitt arbete On 

 the general causes of ocean currents. 2 Anledningen till att han framstälde densamma var> 

 att han funnit, att det ur Göta elfs mynning utflytande färskvattnet förorsakade inträn- 

 gandet af en bottenström af salt vatten från Kattegat ett långt stycke in i sjelfva flodens 

 bädd och att denna reaktionsström, hvilken flöt fram på flodens botten i motsatt riktning 

 mot flodens eget vatten, uppnådde allt högre nivå ju längre in uti floden den påträffades. 3 



Samma orsak som frambringar bottenströmmen af salt vatten i Göta elf Verkar äfven 

 i ofantligt större skala vid Kattegats mynning. Det utströmmande färsk-vattnet motsvaras 

 här af den Baltiska strömmen, och den deraf framkallade underströmmen »reaktionsström- 

 men» intränger från Skageracksdjupet genom Kattegats djupa ränna och utbreder sig seder- 

 mera på bottnen af Kattegats sydliga grunda bassin, följande de fördjupningar och rännor 

 som der finnas i SV. mot ingången till Belterna och i SO. ända till den stora uppgrundningen 

 i Öresund S. om Hven. 



Inflödet af salt vatten genom denna djupa ränna kan med all säkerhet antagas pågå 

 oafbrutet, alldenstund sjelfva den orsak som frambringar underströmmen, nemligen utflö- 

 det af Baltiskt vatten vid ytan i Kattegats östra del längs Svenska kusten, sällan om någon- 

 sin lider något afbrott. Deremot torde underströmmens hastighet, liksom äfven mäktig- 





1 Se LÖFFLER: Beiträge zur Hydrographie d. Belte u. d. Kattegats, petermanns Mith. 1872 u. 1874 och 

 ackermanns diskussion af LÖFFLERS tabeller i Beiträge z. phys. Geografie d. Ostsee, Hamburg 1883 p. 181. 



2 Nova Acta. Reg. Sec. Se. Ups. Ser. III. (1876). 



3 Den vid Göta elfs botten ingående reaktionsströmmen är sedermera studerad af den Svenska vinter- 

 expeditionen 1890. Se nämnda publikation plansch VIII. 



