KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:<) I. 87 



böjt af söderut och alldeles fyllt hela vestra Kattegat N. om La?sö med vatten af samma 

 salthalt (omkring 31 till 32 %o) och samma temperatur (mellan 13° och 14°) som man i 

 sektion V finner omkring station 20. Den Jutska strömmen har tydligen böjt af mot S. 

 sedan den passerat Skagen, och dess krökta inidtellinie torde man kunna förlägga genom 

 station 20 å sektion V (se plansch II) och station 24 å sektion VI (se plansch III). Den 

 Baltiska strömmen finner man tillbakaträngd genom de vestliga vindarnes och den Jutska 

 strömmens inflytande och inskränkt till östra Kattegat. Det Baltiska vattnets område 

 sträcker sig från Svenska kusten, der det har en mäktighet af öfver 20 meter ungefär till 

 midten af Kattegat, station 26 i sektion VI. Det har högre temperatur, omkring 15° och 

 deröfver, än det vester ifrån inkomna vattnet, hvilket delvis underlagrar detsamma på 

 grund af sin större täthet. 



Under 30 meters djup vidtager den ingående salta underströmmens vattenlager, 

 hvilken fyller den djupa rännan O. om La?sö-bankarne och kännetecknas genom en salt- 

 halt öfver 33 %o samt genom låg temperatur (från 12° ända ner till 5°, 5). Denna under- 

 ström kan följas på alla tvärsnitten öfver Kattegat i sektionerna V, VI, VII och VIII. I sek- 

 tion V ser man den vid sitt inträde i Kattegatsrännans trattformiga fördjupning mot 

 Skageracksdjupet, i sektion VI ser inan den fylla den djupa rännan på höjden af La?sö, i 

 sektion VII återfinner man den i sydligaste delen af denna ränna, något S. om Anholt 

 och slutligen finner man en utlöpare af densamma, som visar sig härstamma från Skage- 

 racksdjupet genom hög salthalt (ända till 33, 91 °/oo) ocn ^g temperatur (6° — 7°), uti den 

 djupaste rännan i sydvestliga Kattegat mellan Jernhatten och Sjaellands ref (se sektion 

 VIII), hvilken är djupvattenskanalen som leder till Stora Belt. Som expeditionen icke 

 företog några undersökningar i sydöstra Kattegat och Öresund, leinnas man i ovisshet, 

 huru långt mot SO. den salta underströmmen framträngde i Kattegat i juli 1877. Säkert 

 är emellertid att den icke nått S. om den stora uppgrundningen i sundet, som sträcker 

 sig S. om Hven från Malmö, öfver Saltholmen till Kjöbenhavn, emedan en station n:r 55 

 som utfördes och är återgifven a plansch IV visar en så ringa salthalt som 8 °/oo v ^ 

 bottnen i sundet söder om denna uppgrundning, en salthalt som helt och hållet tillhör 

 det egentliga Östersjövattnet. 1 allmänhet torde en linie S. om Malmö — Kjöbenhavn ' be- 

 teckna yttersta gränsen för underströmmens framträngande mot S. genom Öresund. Öfver 

 denna barriere strömmar såsom Pommeraniaexpeditionen 2 först visat endast östersjö-vatten 

 norrut men intet saltvatten söderut in i Östersjön utom måhända i sällsynta fall. 

 Deremot når den salta underströmmens sydöstligaste gren i vanliga fall ända in i nord- 

 liga Öresund i den djupa rännan (). om Hven, der G. Ekman och A. Cronander i augusti 

 och september 1876 funno bottenlager af ända till 28 %o salthalt. 3 Vid Helsingör hade 

 Pommerania d. 27 juni funnit en svag underström med 33,5 /oo salthalt. 



Situationen i Kattegat vid tiden för den Svenska expeditionen 1877 från d. 9 till 

 d. 15 juli var alltså till sina hufvuddrag följande: 



vid mynningen af Kattegat sammanträffade 3 vattenslag af olika beskaffenhet och 

 hilrkomst. Dessa voro: 



1 Och S. 0111 de Svenska fyrskeppen Kalkgru odet och Oskarsgrundet. 



2 Jahresberieht der Untersuchungs-Coininission in Kiel 1871. I p. 40. 



3 Denna undersökning är hittills icke offentliggjord. 



