88 F. L. EKMAN, DEN SVENSKA HYDROGRAFISKA EXPEDITIONEN 1877. 



1. Den Baltiska strömmen, hvars vatten var i allmänhet stadt på utgående ur Kat- 

 tegat. Denna ström, som innehåller det vatten som utflödar nr Östersjön jemte de bland- 

 ningslager som bildat sig- af detsamma och underströmmens vatten under dess passage 

 genom vestra Östersjön samt Belterna, Sundet och södra Kattegat, utfylde ännu S. om 

 Anholt hela Kattegats bredd från Svenska till Danska landet, såsom synes af sektion VII. 



Dermed är icke sagdt att hela vattenmassan i de öfre lagren af sektionen VII på 

 sträckan mellan Fornaes och Morups Tånge skulle samtidigt befunnit sig på utgående ur 

 Kattegat, I så fall skulle ju expeditionen vid alla stationerna 30 — 36 iakttagit utgående 

 eller sydlig ström. I stället meddelar journalen, att vattnet vid ytan visserligen befanns 

 vara i stark utgående rörelse närmast Danska och Svenska kusten, men att deremot ingå- 

 ende ström från NNV. med 2 knops fart herrskade vid station 34, som ligger närmast S. 

 om Anholt. Man får ej uppfatta det som här yttras om Baltiska strömmen, hvarmed me- 

 nas en komplex af vattenlager, hvilka i allmänhet, eller sedda i stort och helt, äro stadde 

 pa utgående ur Kattegat och Skagerack, så, att hvarje del af dess vattenmassa skulle be- 

 finna sig uti oafbruten strömning utåt mot hafvet. Man skall tvärtom finna af det föl- 

 jande, att dessa vattenlager ofta hejdas i sin rörelse och ibland af vissa orsaker kunna inslå 

 en motsatt riktning mot den vanliga, utan att man derför kan sätta i fråga dess samman- 

 hang med de öfriga lagren af likartad beskaffenhet hvilka tillsamman bilda den Baltiska 

 strömmen. Den orsak som i detta fall vändt om den Baltiska strömmen och tvingat dess 

 öfversta lager att flöda i sydlig i stället för nordlig riktning i trakten af Anholt är lätt 

 funnen. Det är den norrifrån kilformigt i Kattegat inträngande Jutska strömmens vatten- 

 massor, som just i Kattegats medellinie tränga fram emot och hejda det Baltiska vattnet, 

 hvarigenom Baltiska strömmen klyfves i två grenar som strömma fram med stark fart vid 

 ytan längs Danska och Svenska sidan, såsom strömobservationerna från stat. 30 och 36 

 visa, men hejdas i sitt lopp och tvingas att flyta tillbaka i midten vid station 34. Men 

 man iakttager att den nordliga ytströmmen S. om Anholt innehåller vatten af endast 18 °/oo 

 salthalt, hvarigenom den tydligt visar sig vara endast ett tillfälligt återflöde af den stora 

 Baltiska strömmens vattenmassor. Om man jeraför stationerna 24 och 2.') i sektion VI 

 med station 34 i sektion VII finner man, att den kil af saltare vatten som Jutska ström- 

 men fört in i Kattegat (se sektion VI) ej hunnit så långt mot S. som sektion VII. Dess 

 vattenlager hafva alltså utkilat mot botten på vägen mellan Laesö och Anholt, men hafva 

 dervid upplyft och uppdämt det utflödande lättare Baltiska vattnet och tvingat dess öfver- 

 sta lager att flyta tillbaka i midten af Kattegat, under det ännu utströmningen i ytan obe- 

 hindradt pågår vid sidorna. 



På detta sätt förklarar jag de vexlingar mellan ingående och utgående ström som 

 observerats vid de Danska fyrskeppen i Kattegat. Härmed står i fullkomlig öfverensstäm- 

 melse, att ingående ström oftare observeras vid Trindelens och Knobens (Anholts) fyrskepp 

 än vid Lfesö Rendes, och att vid Anholt ingående ström inträffar oftare än utgående. An- 

 holts fyrskepp ligger nemligen just uti linien för den Jutska strömmens inträngande 

 uti Kattegat, och oaktadt denna ströms vattenmassor sällan torde nå så långt sydligt, 

 kunna de likväl indirekt genom sin verkan underifrån på den mötande Baltiska yt- 

 strömmen tvinga dess öfversta lager att flyta tillbaka, och detta inträffar oftast i midten 

 af Kattegat. 



