KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. NtO I. 93 



hvilkas sneda ytor glida mot hvarandra. Ökas af någon anledning såsom t. ex. tillväxande 

 lufttryck öfver Östersjön, sydliga eller östliga vindar o. s. v. trycket på kilen B, så fram- 

 drifves denna, så att den underliggande vattenmassan U eller åtminstone dess understa 

 och saltaste lager kila ut mot botten i Stora Belt och hejdas i sin ingående rörelse af 



upphöjningarne i Sundets bot- 



x i-ii iz-\ ° Korsör 



ten, hvilken såsom profilen a 



plansch III antyder är mycket 



ojemn. A sektion IX synes huru 



vattenlagren af 31 och 30 °/oo 



salthalt på detta sätt kila ut 



mot bottens ojenmheter. Vid tiden för Pommeranias iakttagelser var den öfre kilen B 



(ytströmmen) ännu mäktigare, så att kurvan för 31 °/'oo kilat u * redan N. om Korsör, all- 



denstund vatten af sa hög salthalt icke anträffades på något djup. Vid sådana tillfällen, 



då trycket på kilen B öfverväger, herrskar i Beltet utgående ström vid ytan, och förbi 



Korsör passera tungor af allt färskare vatten tillhörande den Baltiska strömmen. 



Ifall åter trycket frän norra sidan ökas t. ex. genom vestliga och nordvestliga vin- 

 dar i Skagerack och Kattegat, är det kilen U som framdrifves. Dervid uppdämmes och 

 lyftes vattenmassan B, hvarigenom en retrograd strömning i dess öfre lager uppkommer 

 och ytlager af alltmera tillväxande salthalt passera Korsör i sydlig riktning. Men vattnet 

 som strömmen från N. medförer är likväl Baltiskt vatten d. v. s. tillhör fortfarande lag- 

 ret B, icke U. Endast i extrema och sällsynta fall torde det kunna hända, att den ena 

 kilen helt och hållet förtränger den andra frän Sundet, sa att Stora Belt från ytan till 

 botten är fyldt med antingen vatten frän Östersjön eller från Skagerack. Dessa fall skulle 

 då motsvara de högsta och lägsta gränsvärdena man observerar uti ytvattnets salthalt vid 

 Korsör. 



Alldeles samma förklaring, si un jag här användt på strömförändringarne vid ytan 

 af Stora Belt, torde kunna användas för de omkastningar af strömmen, som observerats i 

 mellersta och yttre Kattegat t. ex. vid Anholts, Trindelens och Laesö Kendes fyrskepp. 

 Jag hänvisar till hvad som yttrats i förra kapitlet om orsaken till den ingående ström 

 som expeditionen iakttog i trakten af Anholt. 



En verkan af rörelsen hos saltvattnet, som inströmmar utefter Sundets ojemna bot- 

 ten, observerades vid station 42. Der fanns nemligen under 30 meters djup ett vatten- 

 lager med lägre salthalt men högre temperatur än hela det omgifvandc lagret. Uppträ- 

 dandet af en dylik lättare vattenmassa, som fritt sväfvar uti ett tätare medium och genom 

 sin högre temperatur och salthalt tydligen visar sig vara en lösryckt del frän ett högre 

 liggande vattenlager, kan endast förklaras genom strömrörelsen hos bottenlagret, hvilken 

 vid stöten mot en brant upphöjning af hafsbotten frambringar en hvirfvelrörelse. Det 

 sannolika synes mig vara, att vid ett nyligen föregående tillfälle ytströmmen tagit öfver- 

 hand och trängt underströmmen tillbaka. Följden af detta blef i första hand att under- 

 strömmens saltaste lager kilat ut mot bottnen tidigare (nordligare)) så att t. ex. kurvan 

 31 stannat mot någon förhöjning i botten i närheten af station 40, och kurvan 30 stan- 

 nat mot botten vid samma plats, der nu 31 slutar. Man inser att i så fall fördjupningen 

 vid station 42 måste varit fyld af vatten med en salthalt mellan 29 °/oo ocn 30 °/ 00 och en 



