KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR BAND. 25. NIO I. 97 



Det saltvatten som befinner sig längre in uti utloppskanalen är då under hela den 

 tid afspärrningen räcker fortfarande utsatt för att uppblandas och aflägsnas med ytström- 

 men, och salthalten uti dessa inre delar af kanalen eller bassinen är då stadd i sjunkande, 

 ända tills någon förändring inträffar vid stället för afbrottet som tillåter underströmmen 

 att ånyo passera. På längdsektionen å plansch IV iakttager man tvenne sådana 

 ställen der isohalinens förlopp antyder att afbrott för tillfället eger rum i underströmmens 

 inflöde. Det ena af dessa ställen är Fehinern-belt, der barrieren som af bryter underström- 

 mens framträngande mot Östersjön skulle ligga någonstädes V. om station 43. Men detta 

 afbrott är troligen endast skenbart. Ty oaktadt station 43 är belägen ungefär midt emel- 

 lan Fehinern och Laaland, eger man ingen garanti för att expeditionen genom denna station 

 (43) träffat Fehmern-belts djupaste ränna, och i så fall är det ju möjligt att bredvid denna 

 station t. ex. S. om densamma en djupränna förefanns, hvarigenom inströmningen af salt- 

 vatten försiggick, oaktadt denna underström synes vara afbruten å längdsektionen, hvilken är 

 utlagd efter en linie som längs farvattnets midt sammanbinder stationerna 42 och 43. 

 Hade Svenska expeditionen utfört någon tvärsektion öfver Fehmern-belt, skulle man fått 

 visshet i frågan huruvida någon ingående underström af saltare vatten än 18 °/ 00 för till- 

 fället passerade genom detsamma. Men någon sådan gjordes icke. Men så mycket torde 

 kunna anses säkert, att underströmmen genom Fehmern-belt varit af obetydlig mäktighet i 

 jemförelse med de betydliga ofvanliggande lagren och att denna linie i hvarje fall verkat 

 afspärrande pa det saltaste vattnet från Stora Belt. Den högsta salthalten i Meeklenburger- 

 bugten (station 44) fanns nemligen endast — 27 %o> under det högsta salthalten vid Stora 

 BeltS södra mynning åt Kielerbugten (i station 42) var öfver 30 °/ 00 . Något omedelbart 

 sammanhang mellan vattenlagren af 27 °/oo salthalt i station 42 och 44 tyckes ej heller 

 förefinnas, a lidenstund temperaturen hos det förra är öfver 9° och hos det senare endast 

 6°, 5. Således har det saltaste vatten som underströmmen medfört genom Stora Belt stan- 

 nat i Vestra Östersjöns första afdelning. Det är äfven anmärkningsvärdt att det saltaste 

 vattnet i Vestra Östersjön innanför Fehmern-belt bildar ett vtterligt tunnt, endast 3 meter 

 tjockt lager vid botten omkring station 44, som är belägen å 23 meters djup. Som det 

 största djupet i denna bassin enligt Danska sjökort endast uppgår till 15 famnar, inses, 

 att det förråd af saltvatten, som vid tiden för den Svenska expeditionen förefanns i denna 

 afdelning af Vestra Östersjön, var obetydligt i förhållande till de qvantiteter som bortför- 

 des med ytströmmen, och då dessutom tillförseln af saltvatten genom Fehmern-belt antingen 

 var helt och hållet afstängd eller åtminstone reducerad till en ringa bottenström, följer: 



att salthalten l denna afdelning <<( Östersjön rar $tad<( i aftagande. 



Den andra punkten vid hvilken afbrott i underströmmen egde rum var öster om 

 Cadetten Rinne och station 45. Här var afspärrningen fullt effektiv, hvilket bevisas deraf 

 att på hela linien Speil Klint — Dornbusch, utgörande tvärsektionen XI å plansch IV, ingen- 

 städes högre salthalt anträffades vid botten än mellan 8 och 9 °/ on , oaktadt djupet vid sta- 

 tionerna 4(5, 47-, 48 å denna linie äro lika stora och delvis större än vid station 45. Salt- 

 halten vid botten å linien XI (8,5 °/ 00 till 8,9 °/ 00 ) är lika stor som salthalten vid ytan i 

 station 45 (8,04 °/ 00 ). Deraf synes att det mäktiga öfre lagret i den egentliga Östersjön, 

 hvars salthalt just ligger omkring 8 °/oo> fylde ut hela öppningen mellan Möen och Tyska 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band. 25. N:o 1. 13 



