98 F. L. EKMAN, DEN SVENSKA HYDROGRAFISKA EXPEDITTONEN 1877. 



kusten från ytan till botten och fullständigt afspärrade underströmmen uti Vestra Öster- 

 sjön från tillträdet till den egentliga Östersjön i juli 1877 då expeditionen arbetade. Man 

 skulle vänta att anträffa en betydlig förhöjning af hafsbotten, hvilken satte en gräns för 

 bottenströmmens framträngande någonstädes på denna lime, men så är icke förhållandet- 

 Sjökorten utvisa endast en ringa höjning af bottenkonturen 0. om Cadetten Pinne. Och 

 likväl finnes här en öfvergång mellan olika vattenslag mera tvär och brant än på något 

 unnat ställe af hela undersökningsområdet, en öfvergång som är minst lika vigtig i biolo- 

 giskt som i hydrografiskt afseende. Denna linie kan sägas bilda den verkliga gränsen mel- 

 lan östersjö- och Nordsjö-området, för så vidt en skarp gräns mellan båda öfvcrhufvud kan 

 uppdragas. Strängt taget existerar naturligtvis ingen gränsskilnad, emedan tröskeln mel- 

 lan Möen och Rtigen kan öfverskridas af underströmmen från Relterna, som passerar den 

 åtminstone delvis med vissa af sina vattenlager. Derom vittnar det bottenlager af vatten 

 med nära 17 °/oo salthalt, som af den Svenska expeditionen påträffades i Östersjöns första 

 stora fördjupning innanför Bornholm (se station 66 å längdsektionen i plansch IV) och 

 hvilket naturligtvis är en rest från ett föregående inflöde af underströmmen från Vestra 

 ( Istersjön. Vid det tillfälle da Svenska expeditionen undersökte Östersjön mellan Danska 

 och Tyska kusten framgick lika, litet der någon underström som genom Öresund (jemför sek- 

 tion XI med sektionen af Öresund S. om Drogden, se station 55). Alldenstund utflödet af 

 ytvatten af omkring 8 %o salthalt obehindradt försiggick genom dessa två öppningar vid 

 tiden för undersökningen utan att någon ersättning i salthalt genom underström tillfördes 

 Östersjön, gäller om den egentliga Östersjön tydligen samma- observation, som gjordes om 

 en del af Vestra Östersjön, nemligen att dess salthalt för tillfället var i aftagande. Huru 

 länge detta tillstånd räckt är obekant. 



Det återstår nu att ställa de Svenska iakttagelserna från 1877 i behörigt samband 

 med de föregående från Pommerania-expeditionen 1871 och med de samtidiga observatio- 

 nerna vid de Tyska kuststationerna. Det visar sig då att samma skarpt markerade gräns 

 mellan de båda ( »stersjögebiten, som Svenska expeditionen förefånn Ö. om linien Falster — 

 Darsserort redan iakttagits af Pommerania. D:r O. Jacobsen yttrar nemligen: 1 



»Durch eine von Darsserort. nach Falster hinubergezogene Linie werden zwei ihrem 

 Salzgehalt nach verschiedene (Tebiete der Ostsee von einander getrennt, mit einer Schärfe, 

 wie sie fin- keine ähnliche Abgrenzung in der Ostsee wieder hervortritt. Der Salzgehalt. 

 bedeutenden localen Schwankungen untervvorfen, im Allgemeinen aber von Osten nach 

 Westen rasch abnehmend, betrug in dem eng umschlossenen westlichen Theile der Ostsee 

 l>is nahe zu jener Grenze noch fiber 1 Procent, um östlich von derselben schnell auf " 4 

 Proc. zu sinken und sich nun auf weite Strecken hin auf dieser ungefähren Höhe zu er- 

 halten öder doeh weiter östlich nur noch eine sehr allmälige und gleichmässige Verringe- 

 rung zu erfahren. So fanden wir, wenn auch nicht gleichzeitig, den ubereinstimmenden 

 Salzgehalt von fast 0,70 Proc. an der Ostktiste von Rtigen und am Eingang der Danziger 

 Buchf bei Hela, ja noch nordwestlich von Brtisterort.» 



Detta aftagande i salthalten från V. till O. kan äfvenledes följas uti de observa- 

 tionsserier från de Tyska stationerna vid Kiel, Fehmern-belt, Travemtinde, Poél, Warne- 

 mtinde, Darsserort, Lohme, Hela, hvilka meddelas uti den Tyska Kommissionens berät- 



1 Si' Die Expedition /.. Unters. der Ostsee im Sommer 1871. Berichte der Commission l. p. 41. 





