102 F. L. EKMAN, DEN SVENSKA HYDROGRAFISKA EXPEDITIONEN 1877. 



gräns för att åter uppträda vid den första tvärsektionen af östra Östersjön mellan Rugens 

 nordspets och Skånes sydligaste udde. ' Här påträffar nian alltså åter den interniittenta 

 bottenströmmens vattenmassor i färd med att intränga mot öster uti Östersjöns första stora 

 bassin, Bornholmsdjupet. Sektion XII, som är mycket anmärkningsvärd på grund af iso- 

 thermernas och isohalinernas egendomliga form, visar på det tydligaste, att underströmmen 

 följer den sydliga sidan af Östersjön. Det salta vatten som inkommit frän V. Östersjön 

 följer alltså Mecklenburgs och Rugens kust till denna ös nordliga spets, men tvingas der- 

 efter af underhafsbankarne mellan Riigen och Bornholm, Rönnebanken och Adlergrund 

 m. rl. att taga vägen mot NO. mellan Bornholm och Sverige och derefter utbreda sina 

 vattenlager i djupbassinen Ö. om Bornholm. På de större djupen här uppträda lager med 

 en salthalt frän 12 till öfver 16 °/oo- Så hög salthalt påträffades ingenstädes af expedi- 

 tionen mellan Cadetten Rinne och Bornholm, hvilket visar att detta vatten måste hafva 

 inkommit i Östra Östersjön vid någon föregående tidpunkt, då underströmmen varit i 

 gång och vattenlagren af 9 — 16 °/oo salthalt ostördt kunnat passera gränsen mellan Vestra 

 och östra Östersjön. Men de tillfällen, då vatten af så hög salthalt som 14 — 16 °/oo 

 kunnat passera gränsen, måste hafva hört till undantagen eller i hvarje fall ej hafva varit 

 synnerligen talrika eller långvariga, ty dessa vattenslag hafva stannat i Bornholmsdjupet, 

 der de träffas 60 meter under ytan (se station 66 i sektion XV) och hafva ingen utbred- 

 ning längre mot öster. Uti Östersjöns största djupbassin O. om Gotland finnes äfven vid 

 de största djup ej högre salthalt än 12 %,,. Vatten af salthalten 13 — 16 °/ 00 är alltså in- 

 skränkt till Bornholmsdjupet. Vilkoret för att det derifrån skulle kunna intränga uti 

 Östersjöns följande afdelning är tydligen, att inströmningen af dylikt vatten under någon 

 tid skulle hafva pågått i sådan myckenhet att det räckt till att fylla hela Bornholmsdjupet 

 från botten till 55 meter under ytan och flöda öfver Middelbanken, som vid denna nivå 

 afspärrar Bornholmsdjupet från Gotlandsdjupet. Men detta inträffar icke eller har åt- 

 minstone icke inträffat på mycket lång tid, eftersom inga spår deraf kunde upptäckas af den 

 Svenska expeditionen. Man ledes alltså till den slutsats, att underströmmen från V. Öster- 

 sjön under vanliga förhållanden medför vatten af intill 12 — 13 °/oo> men undantagsvis af 

 ända till 16 — 17 %o salthalt. 



Vattnet af förra slaget d. v. s. af salthalt !) — 12 °/ 00 finnes deremot i ojemförligt 

 större myckenhet inom Östra Östersjön och påträffades af expeditionen i alla sektionerna 

 från XII ända till XXIX d. v. s. från Skånes sydspets ända till Finska viken. Dylikt 

 saltvatten sprider sig alltså med underströmmen från V. Östersjön genom rännan mellan 

 Bornholm och Sverige till de tre stora undervattensbassinerna uti Östra Östersjön, nemligen 

 Bornholmsdjupet Ö. om Bornholm, Gotlandsdjupet S. och O. om Gotland och Landsorts- 

 djupet NV. om Gotland. 



Följande sammanställning af isohalinernas läge uti de tre stationerna 



N:o 67 i sektion XV Lat.: 55° 23' 10" Long.: 16° 2' (djupaste st. i Bornholmsbassinen). 



N:o 96 ensam station » 57° 23' 50" 19° 51' 50'' ( » » Ö. Gotlandsbassinen). 



N:0 94 (K) sektion XXIV » 58° 41' 30" 18° 25' ( »» V. Gotlandsbassinen). 



Sektion XII. 



