KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLING AK. BAND 25. N:0 I. 105 



lagren, oaktadt sammanhanget mellan ( )stra Östersjöns bottenlager och de motsvarande i 

 Vestra Östersjön för tillfället är afbrntet. Vestra Östersjön är i vidsträcktaste mening ett 

 blandningsområde, der de vattenslag beredas, hvilka sedermera med underströmmen in- 

 komma i Östra Östersjön. Salthalten hos denna underström vittnar nemligen derom, att 

 dess vatten ej omedelbart inströmmat frän Kattegat utan uppkommit inom Vestra Öster- 

 sjöns bassiner. Den egentliga Östersjön erhåller sålunda sin salthalt endast medelbart 

 ifrån Kattegat. 



rnderströmmens vattenlager uppträda först i sektion XII, som framställer en genom- 

 skärning af Östersjön från N. till S. mellan Smygehuk i Skåne och Arcona på Rugen. 



Här mötas den utgående och ingående strömmen. Af isohalinernas och ännu mer 

 isothermernas form kan man någorlunda bedöma, hvilka vattenlager, som tillhöra den ena 

 och den andra af dessa strömmar. Det vatten, som finnes uti Östersjön under högsom- 

 maren, kännetecknas af hög temperatur i sina öfre lager, hvilken temperatur emellertid 

 från ett visst djup raskt aftager nedåt till ett minimum, som härrör från föregående vin- 

 terns köld. Öfverallt i Östersjön Ö. om Bornholm markerar sig detta temperaturminimum 

 med största tydlighet uti hvarenda station vid ett djup af omkring 50- — 60 meter. Mini- 

 mets valör vexlar något men är i allmänhet mellan 1,°4 och 2,°6 C. Temperaturen som 

 är från 15° till 18° vid ytan sjunker under de första 15 — 20 meter långsamt, derpå raskt 

 tills den vid omkring 40 meter uppnått 3°, hvarefter den under de följande 20 — 30 meter 

 blir nästan stationär och slutligen uppnår sitt minimivärde. Det är alldeles otvifvelaktigt 

 att denna temperaturfördelning är effekten af en värmevåg, som h varje sommar fortplantar 

 sig från hafsytan nedåt till de djup, der ännu inflytandet af den föregående vinterns köld 

 herrskar, ininimi-regionen, och lika otvifvelaktigt är, att de vattenlager, hos hvilka man 

 finner ett sådant aftagande af temperaturen, måste hafva tillhört Östersjöns öfre vatten- 

 massa under åtminstone en vinter och en sommar, om icke längre. Strömmar nu detta 

 vatten ut ur Östersjön, så bör det kunna igenkännas på sin låga och likformiga salthalt 

 samt på sin på djupet starkt aftagande temperatur. Det vatten åter som inkommer med 

 underströmmen har en temperatur lägre än Östersjöns ytvatten sommartiden men högre 

 än minimets. Underströmmens vattenmassor hafva nemligen uppstått i Vestra Östersjön 

 genom blandning med Kattegatsvatten, hvilket icke undergår så stora temperaturväxlingar 

 med årstiden som ytvattnet i Östersjön. 



I tvärsnittet XII Arcona — Smygehuk upptages den nordliga hälften, omfattande sta- 

 tionerna 52, 53, 54, af utströmmande östersjövatten från ytan ända till 36 — 37 meters 

 djup. Uti södra hälften af sektionen XII finner man äfven östersjövatten, men blott såsom 

 ytström intill något mer än 20 meter frän ytan. Under denna nivå vidtaga den ingående 

 underströmmens lager, hvilken följer södra sidan af Östersjön. Gränsen mellan strömmar ne 

 markerar sig tydligt. 



\ attenlagren uti norra hälften af sektionen d. v. s. uti stationerna 52, 53 och 54 

 visa sig nemligen intill 36 — 37 meters djup vara af alldeles samma beskaffenhet, som vatt- 

 net längre in uti Östersjön X. och Ö. oin Bornholm. Man jemföre t. ex. salthalten och 

 temperaturen intill 36 meters djup uti ofvannämda stationer 52 — 54 med stationerna 67, 

 68, 69 uti sektionen XV öster om Bornholm och med stationerna 56, 57, 58 uti sekt. 



k. Sv. Vet. AkaJ Hand]. Bd. 25. N:o 1. 14 



