108 F. L. EKMAN, DEN SVENSKA HYDROGRAFISKA EXEDITIONEN 1877. 



sen af det homogena öfre lagret. Dit samlas det under vintern afkvlda vattnet, emedan 

 det icke kan sjunka längre, och åstadkommer ett temperatnrminimum på detta djup om 

 sommaren. Hurudant tillståndet är om vintern, då sommarens värmevåg bör hafva trängt 

 nedåt till dessa lager, är ännu obekant och fordrar undersökning. Men det inses, att 

 temperaturens fortplantning nedåt de djupaste lagren måste antaga en annan karakter frän 

 och med gränsen för det homogena lagret d. v. s. ifrån det djup, der isohalinerna 8 och 

 9 framgå. På grund af den raska stigningen i salthalt fortplantas värmet icke längre 

 genom vertikal strömning (convection) af uppvärmda och afkvlda partiklar ' utan genom 

 ledning, hvilken som bekant verkar ytterst långsamt och gifver åt de djupare lagren en 

 likformig temperatur af omkring 4° C, hvilken är lägre än medelvärdet af årets lufttem- 

 peratur. Denna konstanta temperatur kan likväl endast utbilda sig hos vattenmassorna i 

 de djupa bassinerna O. och V. om Gotland, der vattenlagren äro mest i hvila. I Born- 

 holmsbassinen är rörelsen hos vattenlagren för stark och djupet för ringa. Men i de båda 

 djupaste stationerna 96 i östra Gotlandsdjupet och 94 (K) Landsortsdjupet herrskar under 

 temperaturminimets region en ytterst likformig temperatur, dag hänvisar härvidlag till 

 tabellerna och den grafiska framställningen af tillståndet i dessa stationer å plansch VIII 

 och XIII. Allra närmast botten visar sig en minskning i temperaturen, om hvars orsak jag 

 icke vågar yttra mig, emedan det använda instrumentet, Ekmans isolerande vattenheintare» 

 icke torde gifva alldeles tillförlitliga resultat på så stora djup som 3 — 400 meter. 



Om man med minimi-regionen betecknar de lager i Östra Östersjön, hvilka i juli — 

 augusti hafva lägre temperatur än -f- 3°, finner man vid granskning af alla sektionerna, 

 att någon dylik region icke existerar V. och N. om Bornholm. Rörelsen hos vattenlagren 

 är här för stark, för att något temperaturminimum härrörande från föregående vintrar 

 skulle kunnat qvarstanna inom vattenmassan. Den djupaste rännan fylles af underström- 

 men, som om sommaren medför en hög temperatur från V. Östersjön, och den utgående 

 strömmen från ( ). Östersjön medför icke vatten från de djup, der minimi-regionen är be- 

 lägen. Dess lägsta temperatur är 5° C. 



I Bornholm sbassinen C), och S. om Bornholm finner man i sektion XIV och X\ 

 temperaturen under 3° C från omkring 50 — 60 meters djup till botten. Minimi-regionen 

 bildas här af sjelfva underströmmens vattenlager, hvilka i bassinen innanför Bornholm 

 tyckes hafva förlorat den högre temperatur de medfört ifrån V. Östersjön. Den sista 

 punkt der ännu underströmmens högre temperatur gör sig bemärkt är i station 59, som 

 ligger omedelbart O. om Bornholm (se plansch IV) mellan sektion XIII — XIV. Här lik- 

 nar temperaturfördelningen ännu den i sektion XIII och XII, så att vattnet af 12 — 13 °/oo 

 salt på 58 meters djup har en temperatur af 6° C liksom utanför Bornholm, men i östra 

 h södra delen af Bornholms-bassinen har vattnet af 12 — 13 % n salthalt afkvlts till 3° 



o( 



00 



— 4° C, och de djupaste och saltaste lagren från 14 — 16 °/oo e £ a e .J högre värmegrad än 

 2°,5 — 2°,8 C. Antingen har detta vatten inkommit i Bornholmsbassinen så länge sedan, att 

 det hunnit förlora den högre temperatur, som det kunnat medföra från V. Östersjön och 

 i stället antaga den minimitemperatur, som vinterkölden frambringar i Östersjöns djupare 



1 Så nära grannskapet af vattnets» täthetsmaximum är nemligen den volymförändring värmet framkallar 

 så ringa, att salthalten blir absolut bestämmande för vattnets täthet. 



