KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:0 I. 111 



som 6°,3 C (i sektion XIX mellan Sverige och Öland). Samma anmärkning gäller natur- 

 ligtvis äfven om af Klints sektioner XXI, XXII, XXIII, och XXIV, hvilka utfördes samtidigt 

 med Alfhilds från d. 28 till d. 31 juli under förherrskande vestlig och nordvestlig vind- 

 Jag tvekar derför icke att förklara isothermernas lutning mot öster, sådan den visar 

 sig i det öfre lagret af alla tvärsnitten öfver inre delen af Östersjön från XIX till XXIX 

 vara i första rummet förorsakad af de vestliga vindarnes uppdrift (»Windstau»). En in- 

 vändning kan likväl göras nemligen att den föregående sektionen XV mellan sydöstra Ble- 

 kinge och Rixhöft, som visar den nämda grupperingen af isothermer i den mest utpräg- 

 lade grad, utfördes under d. 25 juli under SO. vind, hvilken räckt frän d. 23 samma må- 

 nad. Detta tyckes innebära en motsägelse, ty af SO. vind borde det varma ytvattnet drifvits 

 från Tyska mot Svenska kusten. Men denna motsägelse är endast skenbar, ty journalen 

 visar att under en hel veckas tid före den 23:de alltså från d. 16:de juli hade ihållande 

 stark vind från NV. blåst i Östersjön, hvilken d. 21 öfvergick till full storm, som hindrade 

 Alfhild från att gå till sjös. Det måste hafva varit dessa vindar som förorsakat det till- 

 stånd i öfre vattenlagret som synes uti sektion XV, och hvilket de temligen svaga mot- 

 vindarne under tiden från d. 23 till d. 25 juli icke förmått väsentligt ändra. Tempera- 

 turfördel ningen i denna sektion, der öfvergången från 14, °o C till 6,°6 sker inom mindre 

 än 5 meters distans på ett djup af 20 meter i station 67 är i hvarje fall högst anmärk- 

 ningsvärd. 



Det öfversta lagret i sektion XV (liksom äfven i de följande) visar från ytan ända 

 till öfver 40 meters djup en salthalt som ej varierar mer än ifrån 7,44 ° ll0 till 8,oo "/„„. 

 Men inom detta i afseende på salthalt så likformiga lager eger en vidsträckt temperatur- 

 variation rum, hvarom isothermerna bära vittne. På Nordsjöns, Kattegats och V. Öster- 

 sjöns område är det salthalten, som i främsta rummet tjenar till vägledning vid bedömandet 

 af ett visst vattenlagers härkomst; temperaturen utgör endast ett sekundärt kriterium. 

 Uti Östersjöområdet innanför Bornholm blir förhållandet omvändt hvad det öfre lagret 

 beträffar. Differenserna i salthalt bli här så små, att man ej på grund af desamma kan 

 med säkerhet sluta till rörelsen eller strömmarnes förlopp inom detta öfre lager, hvarest 

 oinblandningen genom vindar och vågrörelse är sa fullständig att den åstadkommit en nä- 

 stan homogen vattenmassa. Emellertid är saltbestämning genom chlor-titrering af så stor 

 analytisk skärpa, att jag likväl förutsatt möjligheten att derigenom kunna upptäcka hufvud- 

 faran af den från nordliga trakten framgående ytströmmen i Östersjön, ifall isohalinerna 

 ut lades ej som hittills efter tusendelar utan efter tiotusendelars salthalt. Ett sådant för- 

 sök är gjordt i sektion XV genom att med en streckad linie uppdraga isohalinen för 7 Va 

 "/„„. Får man sluta af denna linies läge, skulle det färskaste vattnet (alltså Ostersjö- 

 strömmen) framgå i nordliga hälften af sektionen omkring stationerna 67, 68, 69. 



Men det har visat sig omöjligt att pä liknande sätt behandla de följande sektionerna 

 och derur konstruera fram läget af ström-axeln med någon säkerhet. Endast sa mycket 

 framgår af jemförelsen, att den färskaste vattenmassan framflyter i vestra hälften af Öster- 

 sjön mellan Oland och Gotland och efter att hafva beskrifvit en lång båge omkring Ölands 

 sydspets följer norra sidan ehuru på ett visst afstånd från Svenska kusten. Det varmaste 

 och saltaste vattnet träffas ända ifrån Finska viken vid östra och sydöstra sidan af Öster- 

 sjön med undantag af trakten närmast kusten vid Memel, der salthalten är känbart ned- 



