KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:0 I. 113 



ket olika temperatur på ömse sidor om denna tröskel. Den jemförelsevis låga tempera- 

 turen hos dessa lager på östra sidan om gränsen visar att underströmmen icke varit i gång 

 sedan den tid af året, då vattnet i Vestra Östersjön hade lägre temperatur. Att afbrottet 

 i underströmmen varat någon tid synes äfven af en annan omständighet. Sommaren 1877 

 påträffades ingenstädes, äfven på större djup, högre salthalt än 12 %o vester om Bornholm- 

 Vattnet af högre salthalt, som under föregående tid medförts af underströmmen, hade alltså 

 haft tid att afrinna österut och samlas i djupbassinen O. om Bornholm, der man i station 

 66 m. fl. finner lager af ända till 16 °/ 00 salthalt. 1871 fanns deremot långt V. om Born- 

 holm, nemligen 16 mil NV. om Arkona, vid botten på 42 meters djup 15,17 %o- 



Aret före den Svenska expeditionen i slutet af september 1876 gjorde G. Ekman och 

 A. W. Cronander hydrografiska undersökningar i Kattegat, Öresund och Östersjön. Ur 

 deras hittills icke offentliggjorda resultat har jag fått tillåtelse att meddela en sektion från 

 Arkona till Möen å tafl. IV. Denna sektion är belägen något utanför sektion XI och visar 

 tillståndet straxt öster om tröskeln mellan Vestra och östra Östersjön. 



Formen af isohalinerna antyder att en underström af saltare vatten från Vestra Öster- 

 sjön passerar öfver gränsen följande med sin hufvudmassa den Pommerska kusten förbi 

 Rugen. Men detta är icke det enda håll, hvarifrån salthalten intränger i Östra Östersjön. 

 Tvärsnittet å plansch IV mellan Stevns Klint och Falsterbo-ref visar att saltvatten inströmmar 

 norrifrån, alltså genom Sundet. Ekmans och Cronanders undersökningar visa att i sep- 

 tember 1876 vatten från Kattegat inträngt i Öresund och fyllt den djupa nordliga delen 

 deraf till S. om Hven med vatten af hög salthalt ända till några få meter från ytan. Så- 

 som ett exempel derpå meddelas här sektionen Skodshoved — Barsebäck, som är belägen 

 endast 10 — 12 mil N. om den stora uppgrundningen i Sundet på linien Malmö — Kjöben- 

 havn. Eftersom vattenkommunikationen med Östersjön genom Drogden och Flintrännan 

 torde kunna ske ännu på 10 meters djup, kan man af isohalinernas läge i sektionen Skods- 

 hoved — Barsebäck se, att vatten af jemförelsevis hög salthalt kunnat inkomma genom Sun- 

 det i Östersjön, hvarest det återfinnes på linien Stevns Klint — Falsterbo såsom ett bottenlager 

 af ända till 16 °/oo salthalt. 



Inflödet af saltvatten i Östersjön från Öresund sker, efter alla uppgifter att döma, 

 jemförelsevis sällan och har då helt och hållet karakteren af »uppsjö» l , d. v. s. vatten 

 från nordliga delen af Sundet drifves af vindar och högt vattentryck utifrån in i Öster- 

 sjön för att, då de omständigheter som föranledt inflödet upphöra att verka, lemna 

 plats för den utgående östersjöströmmen, hvars vattenmassor under vanliga förhållanden 

 uppfylla Sundets grundare del. Vid tiden för Ekmans och Cronanders undersökning i 

 september 1876 rådde emellertid ett dylikt tillstånd af uppsjö, och det är högst anmärk - 

 ningsvärdt att denna uppsjö synes hafva tillfört Östersjön vattenlager af högre salthalt ge- 

 nom de grunda rännorna i Sundet än underströmmen förmår medföra ifrån Vestra Öster- 

 sjön, hvilken har förbindelse med den egentliga Östersjön på ett dubbelt så stort djup 

 som Sundet. 



1 Så benämnes som bekant det tillfälliga inflödet af östersjövatten i Mälaren öfver den grunda tröskeln 

 vid Norrström. 



K. Sv. Vet. Akad. Haudl. Baud 25. N:o 1. 15 



