KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:0 3. 11 



den närma sig den ena, i andra afseenden den andra typen eller äro de i allt inter- 

 mediära. Formerna af Ccesia tillhöra till sitt flertal ccesiu m-typen, till ett mindre antal 

 ramosum- och i få fall subrigidum-typen eller öfvergångar mellan alla dessa typer. 

 Hos en del hithörande former visar sig en benägenhet att med ccesium-typens allmänna 

 karaktärer (isynnerhet med afseende på rosettbladen) äfven förena vissa af silvaticum- 

 tvpens egendomligheter. Formerna af Fulgata genuina tillhöra till större delen vulgatum- 

 tvpen och till en mindre del subrigidum-typQX\ jemte intermediära stadier mellan dem. 

 Vissa subrigidum-artaÅt utbildade former komma äfven rätt nära r ig idum-ty pen. Alla 

 Riqida tillhöra rigidum-typen eller visa ibland svag anslutning till subrigidum-typen och 

 närma sig i en del fall rätt mycket umbellatu m-typen, till hvilken den enda representanten 

 af områdets former af Foliosa, H. umbellatum hör. Oreadea omfatta former, hos hvilka 

 såväl rigidum- som subrigidum-typen är väl utvecklad, men derjemte förekomma typer, 

 hvilka mer eller mindre närma sig ccesium-typen eller medeltyper mellan de nyssnämda och 

 denna och någon gång äfven former (t. ex. H. Schmidtii, hvilken dock ej förekommer inom 

 området) hos hvilka ccesiurn- och sub ccesium-ty perna äro på olika sätt kombinerade. 



Till hufvudsaklig del har jag grundat den systematiska uppställningen under Ful- 

 gata på dessa morfologiskt-biologiska typer, och angående skälen dertill hänvisar jag till 

 den speciella delen, der de i hufvudsak framställes vid behandlingen af Subccesia och 

 Cw*ia. Men som jag både der och särskildt på flera ställen under specialformerna fram- 

 hållit, angifves icke alltid (ehuru visserligen i många fall) ett genetiskt samband mellan for- 

 mer, tillhörande samma typ. Fastmera visar sig ofta en långt större slägtskap ega rum 

 mellan former af olika typer än mellan former af samma typ sinsemellan. Så är t. ex. 

 förhållandet mellan Subccesia och Ccesia, af hvilka grupper de respektive formerna ega 

 en slående paralellism och en starkt i ögonen fallande slägtskap, så att mången form af 

 Subccesia visar sig vara en tydlig, fast jernförelsevis bättre differentierad led i en större 

 formkrets, af hvilken då en eller flera former af Ccesia utgöra den eller de andra mera 

 variabla lederna, eller är förhållandet ibland motsatsen. Vidkommande dessa frändskaper 

 hänvisas till framställningen deraf i den speciella afdelningen. Samma förhällande, som på- 

 pekades med afseende på Subc&sia och Ccesia, eger äfven, ehuru i ej så påfallande grad, 

 rum med Subvulgata och Vulgata genuina. 



På liknande sätt är förhållandet inom Oreadea, Rigida och Foliosa, frånsedt att 

 hos den första gruppen typerna äro sinsemellan svagare begränsade och hos de båda senare 

 färre och af mindre omvexling. 



Hvar och en af dessa morfologiska typer är sålunda i ett stort antal fall icke ett 

 uttryck för ett genetiskt samband mellan de former, hvilka tillhöra hvar och en af dem, 

 utan de äro enligt min öfvertygelse uppkomna genom analog variation. Under formutveck- 

 lingens gång ha de otvifvelaktigt uppstått, derigenom att skilda former (beslägtade eller 

 icke beslägtade) tillpassat sig till bestämda, likartade och i stort verkande yttre förhållanden, 

 hvarigenom de erhållit en viss gemensam prägel. I flera fall är det antagligt, att denna 

 likartade utveckling gynnats genom de respektive formernas gemensamma ursprung, i det 

 de egt en mer eller mindre likartad konstitution, som påverkats på ett analogt sätt. Hvilka 

 yttre förhållanden, som åstadkommit de olika typerna, är ännu okändt eller kan blott del- 

 vis spåras. Men detta ämne är af så stort intresse för förståendet af den phylogenetiska 



