12 H. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 



utvecklingen inom slägtet, att det förtjenar göras till föremål för särskild undersökning. 

 Det synes mig också, som om ett studium i denna rigtning af ett så polymorft och tydligen 

 ännu i full artdifferentering stadt slägte som slägtet Hieraciura äfven skall komma att lemna 

 värdefulla bidrag till belysning af formbildningens väsen och betingelser i allmänhet. Genom 

 att undersöka de olika formernas förekomstsätt, genom att aktgifva på, till hvilken årstid 

 hvar och en af de nämda typerna hufvudsakligast förlägger sin blomning, fruktsättning och 

 utveckling af innovationsskott, genom att studera naturen af de ståndarter, hvar och en 

 hufvudsakligast älskar, genom alt undersöka deras förhållande till den omgifvande vegeta- 

 tionen, bland annat förhållandet till de växtsamhällen, inom hvilka hvar och en med största 

 förkärlek uppträder (med flera liknande omständigheter) torde man kunna vinna kunskap 

 om åtminstone en del af de faktorer, genom hvilkas verkan dessa typer uppstått. Be- 

 träffande de skilda typernas förekomst har jag att meddela följande iakttagelser, hvilka 

 dock i mycket behöfva fullständigas. 



Silvaticum-ty\)on. Formerna, af denna typ uppträda visserligen inom många växt- 

 formationer, men välja inom alla vissa af gemensamma drag präglade ståndorter. Dessa 

 äro kuperad och stenbunden skuggig mark, som derjemte är mer eller mindre denuderad 

 eller betäckt af löst växttäcke, der gräsen och mossorna spela en mindre iögonenfallande 

 roll. De formationer, inom hvilka former af denna typ mest förekomma, äro i främsta 

 rummet lundbackarne, dernäst ekbackarne, björkbackarne och glesare björkskog, vidare öpp- 

 nare sluttningar i tallskog och björkblandskog, mera sällan i granskog (derstädes alltid blott 

 på öppnare ställen) samt sparsamt på gräsbackar och ljunghedar på de friskare, af buskar 

 eller telningar beskuggade lokalerna. Af de tvenne undertyperna uppträder subvulgatum- 

 typen oftast på de mest beskuggade och mera lundartade lokalerna, subccesiwm-typeri oftare 

 på lokaler, hvilka. mera närma sig gräsbackeformationen. Då former af denna typ i regeln 

 ega tidiga och väl utvecklade innovationsrosetter, hvilka genast efter vinterns slut kunna 

 fungera, sker utbildningen af den blommande stjelken hastigt, hvarigenom hithörande 

 former, hos hvilka dessutom genom förkortning af stjelkens internodier och minskning af 

 bladens antal en rätt stor arbets- och materialbesparing eger rum, komma till blomning 

 före en stor del af den omgifvande vegetationen och medan ännu bladen af de löfträd, 

 under hvilka de ofta växa, mindre utestänga ljuset än längre fram på sommaren. I syd- 

 östra Sverige inträder nämligen deras blomning i allmänhet omkring den 15 — 20 Juni, 

 når sitt maximum mot slutet af månaden och är nästan afslutad med utgången af första 

 veckan i Juli, Naturligtvis inträda variationer häri efter arets och lokalens klimatologiska 

 förhållanden, hvarigenom blomningen under vissa ar eller på vissa lokaler försenas eller 

 påskyndas. De breda rosettstälda, vid basen af stjelken fastade bladen, äro en tydlig till- 

 passning till de lokala förhållandena. Utbredda utefter marken äro de i ej ringa grad 

 skyddade mot såväl temperaturs exlingar som angrepp af djur. Genom bladens läge och 

 storlek kunna, formerna af denna typ på de i regel skuggiga lokaler, de bebo, bättre till- 

 godogöra sig värme och ljus. Denna typ, hvilken i sin morfologiska utbildning, framförallt 

 genom sin innovation och deraf följande tidiga utveckling, under vegetationsperioden så. 

 mycket erinrar om den morfologiskt-biologiska utbildningen af arktiskt-alpina former synes 

 mig vara från början utbildad under liknande betingelser, fastän den sedermera ingått i var 

 skogsflora och tillpassat sig efter der radande förhallanden. I våra fjälltrakter äro former 



