KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 25. N:0 3. 25 



båda ytterligheter finnes alla modifikationer. Ett karaktäristiskt utseende får korgen äfven 

 genom sin form, hvilken beror på blommornas täthet och respektive längd, den mer eller 

 mindre snabba följd, i hvilken de utslå, o. s. v. Genom kombinationer af dessa skilda 

 förhållanden blir korgen ofvanifrån mer eller mindre kullrig eller plan. Af ven de yttre 

 blommornas rigtning mot horisontalplanet är ofta af framstående betydelse. Hos en del 

 former äro de yttre blommorna äfven under full blomstring riktade snedt uppåt, hos andra 

 mkt utåt och hos många böja de sig starkt nedåt, hvarvid de ofta äro starkt bagformigt 

 krökta. Bredden på blommornas bräm, isynnerhet kantblommorna (ligulce), är äfven ganska 

 konstant hos hvarje form liksom äfven tändernas längd och form. Hos alla former är pipen 

 rundt om mer eller mindre beklädd af tunna, af en enkel rad lätt sammanfallande och 

 luftförande celler bildade hår. Denna beklädnad sträcker sig ett större eller mindre stycke 

 upp på brämets baksida och vexlar hos olika former till tätheten. Ej sällan går den ända 

 upp i blommornas spetsar, så att tänderna bli glesare eller rikligare cilierade af stundom 

 rätt langa hår {ciliatce). Ofta äro endast de inre blommorna så utrustade, hvaremot de 

 vttre äro i spetsen glatta (glabrce). Sannolikt ega äfven dessa i sina yngre stadier ciliéradt 

 bräm, ehuru håren tidigt affalla. Hos andra former äro liguhe under alla stadier i sina spetsar 

 glatta. Hos många, till utseendet sa beskaffade former kan man dock med starkare för- 

 storing märka små eller rudimentära hår. Hos andra former äro tändernas spetsar endast, 

 papillösa. Dessa karaktärer äro ej serskildt utmärkande för bestämda grupper, ehuru de 

 oftare uppträda i en grupp än i en annan. De äro ej heller absolut beroende af nära 

 slägtskap mellan arter. 



En vigtig karaktär är äfven blomfärgen. Denna vexlar inom jemförelsevis tränga 

 gränser för hvarje art och vexlingen står utan tvifvel i direkt förhållande till belvsningen. 

 Ofta igenkännes redan pa blomfärgen hcslägtade och med afseende på öfriga karaktärer 

 i allmänhet eller i vissa standortsmodifikationer svårskiljda former. Hos Archieraeitt 

 saknas de Piloselloidea tillkommande ljusaste nyanserna i gult och likaledes saknas de 

 ined rödt uppblandade färgerna. Af de af Norrlin (anf. st. sid. 45) upptagna färgnyan- 

 serna förekomma alla frän f. t. och m. n., således sublutescens (sparsamt); Izbte lutisrens, 

 leete luteus, luteus v. citrinus, saturate v. obseure luteus, a urens och vilellinus. 



Stiften äro i de flesta fall af en bestämd färg hos hvarje form. dock vexlar denna hos 

 några efter ytterligheterna i ståndorten och hos några fa synes den utan konstans. Kär- 

 gen kan vara gul och är da af ligulces färg, ehuru ofta med något mörkare eller ljusare 

 nyans. Ibland kan färgen närma sig rostbrun, men dylika stift äro ännu att räkna till 

 nyssnämda kategori. Hos andra former är deras färg gröngul, grönsvart till kolsvart, be- 

 roende på att cellerna helt och hållet eller till större delen äro uppfylda af samma (svnes 

 det) mörka pigment, som förekommer i håren och på holkfjällen. I andra fall kan stiftet 

 i sig sjelf vara gult, hvaremot de på dess yta utbildade sina papillerna äro mörka (stylus 

 fuscohispidulus). Vid torkning se dessa stift mörka ut. Hos de flesta, kanske alla 

 stift äro märkenas insida m. 1. in. ljusa. Undantagsvis erhålla gula stift en mörkare 

 färg t. ex. i stark skugga eller på exponerade lokaler. Denna mörkfärgning inskränker 

 sig da till papillerna och står i full överensstämmelse med förändringen af hårens och 

 glandiernas färg under motsvarande förhallanden. 



K. Sv. Vet. Aka.l. Haiull. Band i.'), tl-.o 3. -1 



