32 II. DAHLSTEDT, BIDRAG TILL SYDÖSTRA SVERIGES HIERACIUM-FLORA. 



Men oaktadl den stora vexling som eger rum inom gruppen i sin helhet med af- 

 seende på holkarnes och i samma grad äfven inflorescensgrenarnes indument, är detta lik- 

 väl hos hvarje serskild form ytterst konstant såväl till sin riklighet som anordning, hvar- 

 före det här utmärkt väl lämpar sig till karaktäriserande af de skilda formerna, hvilket 

 deremot ä betydligt ringare grad är förhållandet med de följande grupperna. 



Med afseende på innovationen har gruppen att uppvisa såväl de båda ytterligheterna, 

 föryngring genom öfvervintrande bladrosetter och genom slutna knoppar, som alla mellan- 

 stadier mellan dem. Men då de morfologiska typerna, hvilka i det föregående omnämnts, 

 just äro betingade af innovationen, så eger härigenom denna grupp också att inom sig 

 uppvisa nästan alla dessa, såsom: silvatium-, ccesium-, vulgatum- och subrigidum-typen, 

 hvaremot umb eliatum- och rigidum-tjipen saknas. Det är hufvudsakligen på grund af 

 denna olikartade morfologiska utbildning samt delvis äfven på grund af andra karaktärer 

 som S. AlmquiST i studier öiver slägtet Hieracium grundat sin indelning af gruppen. 



Denna indelning är såsom S. Almquist sjelf påpekat ej fullt naturlig, då slägtskapen 

 formerna emellan visat sig i många fall gå i en annan rigtning, än den morfologiska ut- 

 bildningen af örtståndet vid första påseendet synes utvisa. Det kan ej nekas, att i flera 

 fall en viss morfologisk typ antyder ett genetiskt samband mellan dithörande former, men 

 å andra sidan äro såsom S. Almquist om en del former visat och hvilket jag genom min 

 egen erfarenhet ytterligare kan bekräfta, ett rätt betydligt antal former, hvilka pa grund 

 af sin morfologiska utbildning borde sammanföras till en bestämd grupp, mycket närmare 

 beslägtade med former af en annan typ än sinsemellan. Då så är, vore det också naturligast 

 att i en och samma grupp förena de former, hvilkas slägtskap är tydlig, äfven om de 

 tillhöra, olika morfologiska typer, men med den ännu i många afseenden ofullständiga känne- 

 dom, man eger om slägtets olika former, skulle en dylik naturlig indelning, endast 

 leda till inkonsekvenser och göra öfversigten af det hela svårare. Ty om än ett betydligt 

 antal former, isynnerhet af Subccesia och Ccvsia, redan äro alldeles klara med afseende pa 

 sina slägtskapsförhallanden och sålunda deras systematiska ställning i detta afseende gifven, 

 så återstår dock ännu ett måhända ej ringare antal andra former, med hvilka detta ännu ej 

 är fallet. Deremot möter det såväl med afseende på dessa som de förstnämda formerna för 

 hvar och en, äfven den i Hieracie-studiet föga bevandrade, i allmänhet mindre svårighet att 

 urskilja de morfologiska typerna, sedan han en gång fatt uppmärksamheten rigtad pa de- 

 samma. Jag anser det derföre tillsvidare lämpligast och mera, praktiskt, att hellre grunda 

 den systematiska indelningen på dessa och sålunda inom samma grupp sammanföra ana- 

 loga former än att på grund af det fragmentariska, man redan känner om slägtskapsför- 

 hallandena, endast delvis genomföra en naturlig indelning. 



På dessa grunder indelar jag, på samma gång jag ytterligare betonar, att denna in- 

 delning ej är naturlig, såsom grundande sig mera på analogi än pa slägtskap, i likhet 

 med S. Almquist gruppen Vulgata i följande underaf delningar: 



A. Subccesia (Almqu.). C. Ccesia (Almqu.). 



B. Subvulgata (Almqu.). D. Vulgata genuina (Almqu.). 



Af dessa afdelningar motsvaras Subccesia och Subvulgata ungefär al' IL murortim 

 L. /?. silvaticum L. Fl. Suec eller af II. murorum Vr., Lbg. Deremot motsvaras, ehuru 



